Visnik Nacional noi academii nauk Ukrai ni
Ідентифікатор медіа R30-01477 Щомісячний загальнонауковий журнал Заснований у жовтні 1928 року
Новітні багатокомпонентні медико-біологічні матеріали для подолання бактеріальної резистентності
У доповіді наведено актуальні результати фундаментальних і прикладних досліджень, проведених в Інституті хімії функціональних матеріалів Державної наукової установи «Науково-технологічний комплекс «Інститут монокристалів» НАН України» і спрямованих на створення новітніх молекулярних матеріалів, призначених для розроблення нових м’яких лікарських засобів у формі мазей для лікування мультирезистентних ранових інфекцій. Як цитувати: Ліпсон В.В. Новітні багатокомпонентні медико-біологічні матеріали для подолання бактеріальної резистентності (стенограма доповіді на засіданні Президії НАН України 11 березня 2026 р.). Вісник НАН України. 2026. № 6. С. 24—30. https://doi.org/10.15407/visn2026.06.024
Авторське право (c) 2026 Visnik Nacional noi academii nauk Ukrai ni
Сучасні математичні методи для оптоволоконних комунікацій
Доповідь присвячено подоланню «нелінійної кризи» пропускної здатності сучасних волоконно-оптичних мереж за допомогою апарату інтегровних систем. Розглянуто застосування нелінійного перетворення Фур’є (NFT) та задачі Рімана—Гільберта для кодування і передачі даних. Представлено результати чисельного моделювання періодичних NFT-систем, розроблених у співпраці з Астонським інститутом фотонних технологій (Велика Британія), що демонструють стійкість сигналу до нелінійних спотворень. Окреслено перспективи впровадження спеціалізованих обчислювальних засобів для реалізації цих математичних методів у телекомунікаційній інженерії. Як цитувати: Шепельський Д.Г. Сучасні математичні методи для оптоволоконних комунікацій (стенограма доповіді на засіданні Президії НАН України 25 березня 2026 р.). Вісник НАН України. 2026. № 6. С. 31—37. https://doi.org/10.15407/visn2026.06.031
Селективні сорбенти для вилучення радіонуклідів, важких металів та літію з водних розчинів
У доповіді представлено окремі важливі результати фундаментальних і прикладних досліджень Інституту сорбції та проблем ендоекології НАН України з розроблення нових ефективних сорбентів. Проведені дослідження мають великий прикладний потенціал, оскільки закладають наукове підґрунтя для створення вітчизняних технологій очищення води та поводження з небезпечними відходами, що особливо важливо для відновлення територій, постраждалих унаслідок воєнних дій, а також для екологічної безпеки та раціонального використання природних ресурсів України. Як цитувати: Романова І.В. Селективні сорбенти для вилучення радіонуклідів, важких металів та літію з водних розчинів (стенограма доповіді на засіданні Президії НАН України 25 березня 2026 р.). Вісник НАН України. 2026. № 6. С. 38—43. https://doi.org/10.15407/visn2026.06.038
Гіперрозгалужені іоновмісні олігомери — будівельні блоки електролітних систем різного призначення
У доповіді представлено окремі важливі результати фундаментальних і прикладних досліджень Інституту хімії високомолекулярних сполук НАН України з розроблення нових іономерів та полімер-електролітних матеріалів. Отримані результати мають великий потенціал практичного застосування для вдосконалення деяких промислових високотехнологічних фізико-хімічних процесів у наукомістких галузях економіки, зокрема можуть сприяти розвитку альтернативної енергетики, підвищенню екологічної та енергетичної безпеки України. Як цитувати: Стрюцький О.В. Гіперрозгалужені іоновмісні олігомери — будівельні блоки електролітних систем різного призначення (стенограма доповіді на засіданні Президії НАН України 8 квітня 2026 р.). Вісник НАН України. 2026. № 6. С. 44—51. https://doi.org/10.15407/visn2026.06.044
Україна в геополітичному просторі: історичний вимір
У доповіді йдеться про системне дослідження формування геополітичного простору України в історичній ретроспективі та на сучасному етапі. Підкреслено актуальність проблематики, пов’язаної з осмисленням культурно-цивілізаційних чинників геопросторового розвитку України, зокрема в контексті європейського безпекового середовища, з дією відцентрових і доцентрових тенденцій в українській історії, колонізаційних, міграційних та урбанізаційних процесів, впливом «перехресних» геополітичних і культурних чинників на динаміку просторового розвитку регіонів України в історичній ретроспективі, а також з виявленням загроз цивілізаційній ідентичності України. Як цитувати: Сосса Р.І. Україна в геополітичному просторі: історичний вимір (за матеріалами доповіді на засіданні Президії НАН України 8 квітня 2026 р.). Вісник НАН України. 2026. № 6. С. 52—58. https://doi.org/10.15407/visn2026.06.052
Розробка методу вирощування монокристалів алмаза на затравці за високих тисків і температур з використанням конвекційного переносу вуглецю
З використанням методів комп’ютерного моделювання досліджено процеси термогравітаційного конвективного масопереносу вуглецю в умовах надвисоких тисків і температур при вирощуванні монокристалів алмаза масою до 30 каратів та розміром до 25 мм. Встановлено, що створення та підтримання необхідних значень пересичень ростової системи вуглецем на фронті кристалізації в межах 15—22 мас. % можливе завдяки використанню стимульованих конвективних потоків. Керування швидкістю та напрямком поля конвекції здійснюється за допомогою радіального та осьового градієнтів температури в межах 0,5—1,5 ℃/мм та 14—20 ℃/мм відповідно. Як цитувати: Бурченя А.В. Розробка методу вирощування монокристалів алмаза на затравці за високих тисків і температур з використанням конвекційного переносу вуглецю (за матеріалами наукового повідомлення на засіданні Президії НАН України 11 березня 2026 р.). Вісник НАН України. 2026. № 6. С. 59—66. https://doi.org/10.15407/visn2026.06.059
Противірусна активність олігорибонуклеотидів та їх комплексів з D-манітолом: можливі механізми дії проти вірусу грипу та коронавірусу
У доповіді наведено результати дослідження впливу олігорибонуклеотидів (ОРН) та їх комплексів з D-манітолом (ОРН-D-М) на інфекційність вірусу грипу А H1N1, псевдотипованих лентивірусних частинок зі спайк-білком коронавірусу SARS-CoV-2 in vitro та індуковану експресію генів вродженого імунітету у відповідь на інфекцію вірусу грипу in vivo. Показано, що препарати ОРН мають пряму противірусну дію завдяки неспецифічній взаємодії з глікопротеїнами, гемаглютиніном вірусу грипу та спайк-білком коронавірусу. Виявлено модуляцію вродженої імунної відповіді на вірус грипу шляхом зв'язування ОРН та ОРН-D-М з толл-подібними рецепторами 3, 7 і 8. Запропоновано механізми дії природних ОРН та їх комплексів ОРН-D-М, які мають практичне застосування. Як цитувати: Мельнічук Н.С. Противірусна активність олігорибонуклеотидів та їх комплексів з D-манітолом: можливі механізми дії проти вірусу грипу та коронавірусу (за матеріалами наукового повідомлення на засіданні Президії НАН України 11 березня 2026 р.). Вісник НАН України. 2026. № 6. С. 67—72. https://doi.org/10.15407/visn2026.06.067
Боротьба за державність та ідентичність: українська військова еміграція між двома світовими війнами (1920—1939 рр.)
У доповіді розглянуто особливості внеску української військової еміграції в боротьбу за державність та національну ідентичність у міжвоєнний період ХХ ст. (1920—1939 рр.). Встановлено періодизацію організаційної діяльності та базові географічні координати розміщення вояків і старшин. Виокремлено магістральні складові внеску української військової еміграції в боротьбу за державність та ідентичність. Детально висвітлено специфіку культурної, освітньої та наукової діяльності її представників, з’ясовано роль їхнього інтелектуального спадку. Визначено особливості соціально-побутових умов життя емігрантів, їхній внесок у культурну дипломатію. Окреслено низку актуальних наукових проблем для сучасних дослідників української військової еміграції. Як цитувати: Сидоренко А.О. Боротьба за державність та ідентичність: українська військова еміграція між двома світовими війнами (1920—1939 рр.) (за матеріалами наукового повідомлення на засіданні Президії НАН України 11 березня 2026 р.). Вісник НАН України. 2026. № 6. С. 73—77. https://doi.org/10.15407/visn2026.06.073
80-річчя академіка НАН України В.С. Бакірова
Доктор соціологічних наук, професор, заслужений діяч науки і техніки України (2001), член-кореспондент НАПН України (2006), академік НАН України (2012) Віль Савбанович Бакіров народився 8 червня 1946 р. у м. Уфа. Закінчив Харківський юридичний інститут (1970), аспірантуру Харківського державного університету (1976). Захистив кандидатську дисертацію з філософії (1976) і докторську дисертацію з соціології (1991). У 1971—1982 рр. працював на кафедрі філософії Харківського інституту радіоелектроніки. У 1982 р. перейшов до Харківського національного університету ім. В.Н. Каразіна. У 1990 р. організував в університеті перший в Україні соціологічний факультет, який очолював до 1994 р. У 1994—1996 рр. був першим проректором, а з 1998 до травня 2021 р. — ректором Харківського національного університету ім. В.Н. Каразіна. З 2007 р. і дотепер — президент Соціологічної асоціації України. В.С. Бакіров є відомим ученим у галузі соціології освіти, економічної та політичної соціології. Сфера його наукових інтересів охоплює питання, пов’язані з комунікативною парадигмою розвитку університетської демократії, інноваційними процесами у вищій школі, інформаційно-комунікативними технологіями вищої освіти, культурними та інституціональними змінами в пострадянській Україні, методологією досліджень, соціологічними проблемами міграційних процесів і діаспори, соціокультурними чинниками української національної стійкості. Віль Савбанович — автор 250 наукових праць, серед яких монографії, підручники і навчальні посібники для вищої школи. Наукові здобутки В.С. Бакірова відзначено Державною премією України в галузі науки і техніки (2017), премією імені академіка Петра Тронька Національної спілки краєзнавців України (2017), орденом Ярослава Мудрого V ступеня (2006), відзнакою «За наукові досягнення» НАН України (2010), медаллю імені К.Д. Ушинського НАПН України, найвищою відзнакою Болгарської академії наук — медаллю Марина Дринова на стрічці (2005). Ім’ям В.С. Бакірова названо планету (18731) Vilʼbakirov = 1998 KW7.
75-річчя академіка НАН України М.А. Тукала
Доктор біологічних наук, професор, академік НАН України Михайло Арсентійович Тукало народився 2 червня 1951 р. У 1973 р. закінчив з відзнакою Київський національний університет імені Тараса Шевченка. Навчався в аспірантурі Інституту молекулярної біології і генетики (ІМБГ) НАН України. У 1981 р. захистив кандидатську, у 1989 р. — докторську дисертації. З 2019 р. є директором ІМБГ НАН України. М.А. Тукало зробив вагомий внесок у вивчення молекулярних основ біосинтезу білків, які забезпечують виконання основних фізіологічних функцій організму на молекулярному рівні. Його основні досягнення стосуються дослідження точності реалізації генетичної інформації, порушення якої безпосередньо пов’язане зі старінням, онкогенезом та іншими патологічними процесами. Він вивчив первинну структуру трьох лейцинових тРНК тваринного походження, що привело до розуміння участі тРНК у регуляції біосинтезу білка на рівні трансляції. Роботи М.А. Тукала зі з’ясування структурно-функціональних особливостей прокаріотних і евкаріотних АРСаз заклали підґрунтя для досліджень з розроблення нового класу антибіотиків проти бактерійних (Enterococcus faecalis, Mycobacterium tuberculosis, Streptococcus pneumoniae) і грибкових інфекцій. В результаті було відкрито новий перспективний механізм дії антибіотиків. Використовуючи структурно обґрунтований мішень-специфічний підхід, М.А. Тукало виявив інгібітори лейцил-тРНК синтетази, які мають антитуберкульозну активність щодо мультирезистентних форм збудника туберкульозу. У творчому доробку вченого понад 300 наукових робіт, серед яких статті в провідних зарубіжних журналах, розділи в кількох закордонних монографіях, десятки авторських свідоцтв на винаходи та патентів. М.А. Тукало підготував 9 кандидатів наук. Він головний редактор журналу "Biopolymers and Cell" (Україна), рецензент провідних наукових видань: “EMBO Journal” (Німеччина), “Journal of Molecular Biology” (Нідерланди), “Journal of Amino Acids”, “Acta Crystallographica Section F. Structural Biology Communications” (США) та ін.
75-річчя академіка НАН України В.І. Слісенка
Відомий учений у галузі ядерної енергетики та ядерної фізики доктор фізико-математичних наук, академік НАН України Василь Іванович Слісенко народився 23 червня 1951 р. у Тбілісі. У 1973 р. закінчив Тбіліський державний університет і був направлений на роботу до Інституту ядерних досліджень АН УРСР (нині — НАН України). Відтоді він постійно працює в цьому інституті, пройшовши шлях від інженера до директора. Основними напрямами наукової діяльності В.І. Слісенка є ядерна енергетика та нейтронна фізика. Під його керівництвом і за безпосередньої участі виконано дослідження зі створення та введення в експлуатацію ядерних систем і технологій, важливих для безпечної експлуатації дослідницького реактора ВВР-М; з оптимізації компонування активної зони реактора і його конверсії на низькозбагачене ядерне паливо. В.І. Слісенко керує роботами з визначення і аналізу критеріїв безпечної експлуатації ядерних реакторів АЕС України та можливості подовження термінів їх експлуатації. Вчений одержав фундаментальні наукові результати з нейтронної спектроскопії конденсованого стану речовини, започаткував новий напрям досліджень — нейтронна спектроскопія низькоенергетичних збуджень конденсованого стану речовини. В його доробку 270 наукових праць. В.І. Слісенко є членом секції «Ядерно-енергетичний комплекс» Науково-технічної ради Міністерства енергетики України, Наукової ради НАН України з проблеми «Ядерна фізика та атомна енергетика», головним редактором наукового журналу «Ядерна фізика та енергетика», входить до складу бюро Відділення ядерної фізики та енергетики НАН України, В.І. Слісенка відзначено Грамотою Верховної Ради України, почесними грамотами Президії НАН України, Почесною грамотою голови Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації. Він лауреат премії ім. О.І. Лейпунського НАН України, має звання «Почесний працівник атомної енергетики України». Наукова громадськість, колеги, учні й друзі щиро вітають Василя Івановича з ювілеєм, бажають йому міцного здоров’я, невичерпного натхнення і нових творчих здобутків у вирішенні актуальних і важливих проблем сучасної науки.
90-річчя члена-кореспондента НАН України А.І. Іваницького
Доктор мистецтвознавства, професор, член Національної спілки композиторів України, член-кореспондент НАН України Анатолій Іванович Іваницький народився 2 червня 1936 р. У 1968 р. закінчив Київську консерваторію (нині — Національна музична академія України імені П.І. Чайковського), пізніше його було зараховано до аспірантури Інституту мистецтвознавства, фольклористики та етнології ім. М.Т. Рильського НАН України (1971). У 1973 р. він захистив кандидатську, а в 1991 р. — докторську дисертації. В ІМФЕ ім. М.Т. Рильського НАН України А.І. Іваницький пройшов понад 50-річний професійний шлях від молодшого наукового співробітника до провідного наукового співробітника відділу музикознавства та етномузикології. Наукова діяльність А.І. Іваницького пов’язана з академічним дослідженням українського фольклору та музичного мистецтва. Пріоритетними зацікавленнями вченого є проблеми декодування музично-історичних даних, збережених у фольклорі від часів верхнього палеоліту. В основі його концепції — положення про взаємозалежність мислення, мови і музики, А.І. Іваницький — автор близько 330 наукових і науково-методичних робіт. Учений створив перші в сучасній Україні науково-методичні та навчальні праці з українського музичного фольклору і фольклористики, а також видав численні матеріали для вивчення і викладання музично-фольклористичних дисциплін. Вагомим є доробок А.І. Іваницького як упорядника перевидань класичної спадщини та музичної частини збірок з академічної серії «Українська народна творчість», зокрема видань «Чумацькі пісні», «Весільні пісні. Книга 1», «Балади: кохання та дошлюбні взаємини», «Балади: родинно-побутові стосунки». Під керівництвом А.І. Іваницького підготовлено три докторські і понад десять кандидатських дисертацій. У 1975—1979 рр. він обіймав посаду завідувача кафедри Вінницького педагогічного інституту (нині — Вінницький педагогічний університет імені М. Коцюбинського), у 1979—2001 рр. — завідувача кафедри та професора кафедри Київського університету культури і мистецтв. Ученого удостоєно звання «Відмінник освіти і науки України» та премії імені Ф. Колесси НАН України.
90-річчя члена-кореспондента НАН України Н.М. Гулої
12 червня 2026 р. відзначає 90-річний ювілей відома українська вчена-біохімік доктор біологічних наук, професорка, лауреат Державної премії України в галузі науки і техніки, засновник відділу біохімії ліпідів Інституту біохімії ім. О.В. Палладіна НАН України член-кореспондент НАМН України та НАН України Надія Максимівна Гула. Н.М. Гула народилася в Києві в сім’ї відомих науковців-біохіміків: академіка НАН України М.Ф. Гулого і доктора біологічних наук, професора М.А. Коломійченко. У 1959 р. закінчила лікувальний факультет Київського медичного інституту, а в 1962 р. — аспірантуру при кафедрі біохімії КМІ і захистила кандидатську дисертацію. З 1965 по 1975 р. була старшим науковим співробітником Інституту ендокринології та обміну речовин МОЗ УРСР. З 1975 р. працює в Інституті біохімії ім. О.В. Палладіна НАН України. У 1980—1992 рр. була керівником лабораторії культури тканин, на базі якої у 1992 р. створено відділ біохімії ліпідів, який очолила Надія Максимівна. Н.М. Гула є засновником української школи ліпідології. Вона вивчає зміни ліпідного складу тканин за патологічних станів. Надія Максимівна вперше описала С1300 N18 мінорні фосфоліпідні компоненти — N-ацилетаноламіни (NAEs) в клітинах нейробластоми і досліджувала їхню біологічну дію. З використанням моделей патологічних станів організму встановлено протекторну дію NAEs за патології. Показано, що NAEs належать до ендоканабіноїдної регуляторної системи організму. Результати досліджень Н.М. Гулої представлені у більш як 350 наукових публікаціях та 18 патентах України, зокрема на спосіб одержання і застосування препаратів на основі NAEs для лікування серцево-судинних хвороб, цукрового діабету, запалення та алергічних реакцій, хронічного стресу, захворювань, що супроводжуються нейрозапаленням і порушенням когнітивних функцій, та низки поширених вірусних інфекцій. Н.М. Гула є почесним членом Українського біохімічного товариства, протягом багатьох років була головою Київського відділення УБТ, входить до складу редколегії видання «The Ukrainian Biochemical Journal».
80-річчя члена-кореспондента НАН України В.О. Іваниці
Відомий спеціаліст у галузі мікробіології та біотехнології доктор біологічних наук, професор, член-кореспондент НАН України Володимир Олексійович Іваниця народився 3 червня 1946 р. У 1969—1974 рр. навчався в Одеському державному університеті (нині — Одеський національний університет імені І.І. Мечникова). З 1979 р. працює на кафедрі мікробіології і вірусології цього університету, у 1983—2015 рр. був її завідувачем. З 1997 р. обіймає посаду проректора з наукової роботи Одеського національного університету імені І.І. Мечникова. В.О. Іваниця є фахівцем з морської мікробіології, біохімії, екології мікроорганізмів та мікробної біотехнології. Основні напрями його наукової діяльності — різноманіття морських мікроорганізмів, мінливість морських мікробних біоценозів, морські мікробні генетичні ресурси та їх використання в біотехнології. Володимир Олексійович створив в Одеському національному університеті імені І.І. Мечникова Колекцію морських та практично корисних мікроорганізмів, яка є філією Національної колекції і в 2004 р. отримала статус національного надбання, Науковий центр морської біології та біотехнології, центр колективного користування науковим обладнанням. Він організував в університеті підготовку бакалаврів і магістрів за спеціальностями «мікробіологія і вірусологія», «біотехнологія та біоінженерія». За його ініціативи розроблено низку нових загальних і спеціальних курсів — імунологія, мікологія, біотехнологія, біотехнологія рослин, біотехнологія клітин і тканин, біоінформатика, біосенсори та діагностикуми, генетична інженерія мікроорганізмів, геноміка, протеоміка та метаболоміка, метаболізм мікроорганізмів та ін. В.О. Іваниця — автор більш як 500 наукових праць, зокрема 10 монографій і словників, має понад 40 патентів, підготував 17 кандидатів наук. Він є віцепрезидентом Товариства мікробіологів України і головою його регіонального відділення, головою Спілки біологів і біотехнологів Одеси, головним редактором журналу «Мікробіологія і вірусологія», членом редколегії «Мікробіологічного журналу».
80-річчя члена-кореспондента НАН України М.О. Попова
Михайло Олексійович Попов народився 13 червня 1946 р. в Києві У 1970 р. закінчив Київське вище інженерно-авіаційне військове училище Військово-Повітряних Сил. Проходив службу в збройних силах, завершивши її у 2002 р. на посаді заступника начальника з наукової роботи Воєнно-дипломатичної академії. У 1973 р. захистив кандидатську, а в 1994 р. — докторську дисертації. У 1995 р. йому присвоєно вчене звання професора (по кафедрі аерокосмічної розвідки). У 2001 р. М.О. Попова удостоєно почесного звання «Заслужений діяч науки і техніки України». З 2002 р. він працює у Науковому центрі аерокосмічних досліджень Землі ІГН НАН України, з 2016 р. — на посаді директора. У 2018 р. його обрано членом-кореспондентом НАН України. Тематика наукових досліджень М.О. Попова: аерокосмічний моніторинг, методи розпізнавання зображень, комплексування гетерогенних даних при вирішенні природоресурсних, екологічних та інших тематичних задач. Розроблені ним методи обробки та розпізнавання аерокосмічних зображень показали свою ефективність для багатьох прикладних задач. У 2007 р. його визнано найкращим винахідником року НАН України. М.О. Попов — автор понад 500 наукових праць, у тому числі 9 монографій, 68 патентів і авторських свідоцтв на винаходи, Він підготував 21 кандидата і 4 докторів наук. Брав участь у розробленні 3 державних стандартів, є науковим керівником з українського боку проектів ЄС “Model and automated technology for land cover classification” та “Adaptive management of climate-induced changes of habitat diversity in protected areas”. Член Бюро Відділення наук про Землю НАН України, Ради з космічних досліджень НАН України, Комітету із системного аналізу при Президії НАН України. Голова підкомітету «Дистанційне зондування Землі з космосу» Національного технічного комітету стандартизації ТК 117 «Ракетна і ракетно-космічна техніка». Серед нагород М.О. Попова — орден «За заслуги» ІІІ ст., Державна премія України в галузі науки і техніки, відзнака НАН України «За професійні здобутки». Він почесний працівник космічної галузі України, почесний професор (Chair Professor) Харбінського інституту технологій (КНР, 2016 р.).
80-річчя члена-кореспондента НАН України В.О. Ямпольського
14 червня 2026 р. виповнюється 80 років видатному українському вченому в галузі теоретичної фізики, електродинаміки надпровідників і фізики графену, лауреату Державної премії України в галузі науки і техніки доктору фізико-математичних наук, професору, члену-кореспонденту НАН України Валерію Олександровичу Ямпольському. Валерій Олександрович є яскравим представником славетної харківської школи теоретичної фізики та одним із найвідоміших учнів видатного вченого Е.А. Канера. Його наукова діяльність упродовж багатьох десятиліть пов’язана з Інститутом радіофізики та електроніки ім. О.Я. Усикова НАН України, де він сформувався як учений світового рівня. Фундаментальні дослідження В.О. Ямпольського в галузі нелінійних явищ у металах і надпровідниках, електродинаміки шаруватих надпровідників, терагерцової фізики та фізики графену здобули широке міжнародне визнання. Він передбачив і теоретично описав низку принципово нових фізичних ефектів, значну частину яких згодом було підтверджено експериментально. Результати цієї багаторічної плідної праці відображено у понад 400 наукових працях, що стали вагомим внеском у розвиток сучасної теоретичної фізики. Високий авторитет Валерія Олександровича серед наукової громадськості та значущість його наукових здобутків підтверджено численними відзнаками. У 2013 р. його удостоєно Державної премії України в галузі науки і техніки, а у 2016 і 2018 рр. нагороджено відзнаками НАН України «За підготовку наукової зміни» та «За професійні здобутки» відповідно. Особливе місце в діяльності В.О. Ямпольського посідає педагогічна й наставницька робота. Упродовж багатьох років він передає свої знання та досвід молодим дослідникам, виховуючи нове покоління українських фізиків. Під його керівництвом підготовлено 10 кандидатів і 1 доктора наук. Наукова громадськість, колеги, учні та друзі щиро вітають Валерія Олександровича з ювілеєм і бажають йому міцного здоров’я, невичерпної енергії, нових творчих здобутків і подальших успіхів у науковій та педагогічній діяльності.
80-річчя члена-кореспондента НАН України О.Г. Мінченка
Доктор біологічних наук, професор, член-кореспондент НАН України Олександр Григорович Мінченко народився 24 червня 1946 р. У 1969 р. закінчив Київський державний університет ім. Т.Г. Шевченка. З 1963 по 1969 р. працював в Інституті біохімії ім. О.В. Палладіна НАН України. У 1990—1994 рр. завідував організованою ним лабораторією молекулярної ендокринології Інституту ендокринології та обміну речовин ім. В.П. Комісаренка НАМН України. З 2003 р. очолює відділ молекулярної біології Інституту біохімії ім. О.В. Палладіна НАН України. Читав лекції в Київському національному університеті імені Тараса Шевченка, Національному університеті «Києво-Могилянська академія», а також лекції для аспірантів в Інституті біохімії ім. О.В. Палладіна НАН України. О.Г. Мінченко — відомий фахівець у галузі біохімії, молекулярної біології та онкогенетики. Він одержав нові результати щодо структури і функції геному мітохондріону, молекулярних механізмів дії гормонів, гіпоксичної регуляції експресії генів, зокрема тих, що контролюють різні шляхи апоптозу, в тому числі й унікальні, опосередковані стресом ендоплазматичного ретикулуму (ЕР). Відкрив нові онкогени, з’ясував механізми регуляції їх експресії та сплайсингу. Значних успіхів О.Г. Мінченко досяг у вивченні ролі стресу ЕР в рості злоякісних пухлин і розробленні нових способів пригнічення їх росту за допомогою інгібування сигнального шляху ERN1, який контролює процеси апоптозу і проліферації клітин. Він розкрив механізми залежності процесів апоптозу від стресу ЕР, його сили й тривалості, а також від дії протеїнкінази ERN1 і гіпоксії, запропонував підходи до активації апоптозу пухлинних клітин за допомогою інгібування одного із сигнальних шляхів стресу ЕР. О.Г. Мінченко — автор більш ніж 600 наукових праць, серед яких 4 монографії, має 15 патентів, із них 2 на винаходи, підготував 20 кандидатів і 2 докторів наук, 6 докторів філософії. Його нагороджено премією імені О.В. Палладіна НАН України, відзнакою НАН України «За професійні здобутки», знаком МОН України «Петро Могила», почесною грамотою ВАК. Він має відзнаку як рецензент від Elsevier, Springer Nature та BMC.
75-річчя члена-кореспондента НАН України І.М. Наумка
Доктор геологічних наук, професор, член-кореспондент НАН України Ігор Михайлович Наумко народився 10 червня 1951 р. у с. Зубів Міст на Львівщині. У 1973 р. закінчив геологічний факультет Львівського державного університету. З 1975 р. працює в Інституті геології і геохімії горючих копалин НАН України, де пройшов шлях від інженера й аспіранта до в. о. директора інституту; нині — завідувач відділу геохімії глибинних флюїдів. Основний напрям наукової діяльності І.М. Наумка — геохімія, генетична мінералогія. Він розвиває термобарогеохімію — фундаментальну науку про включення в мінералах, створив модель еволюції глибинних флюїдів, розвинув концепцію синтезу і генезису природних вуглеводнів: абіогенно-біогенний дуалізм, що є розвитком новітньої парадигми нафтогазової геології і геохімії — полігенезу природних вуглеводнів, та нову флюїдно-лікваційну гіпотезу походження самородномідної мінералізації. І.М. Наумко — автор понад 600 наукових праць, серед яких 12 монографій, зокрема фундаментальне видання «Термобарогеохімія в Україні». Ігор Михайлович є заступником головного редактора журналу «Геологія і геохімія горючих копалин», членом редколегій «Мінералогічного журналу», «Мінералогічного збірника». Він — заступник голови і член спеціалізованих вчених рад, офіційний опонент 7 докторських і 15 кандидатських дисертацій, науковий керівник трьох кандидатських дисертацій, дійсний член Наукового товариства ім. Шевченка, член Українського мінералогічного товариства і Спілки геологів України. І.М. Наумка відзначено медаллю В.І. Лучицького, срібним нагрудним знаком ВГО «Спілка геологів України», медаллю «За внесок у мінералогію» імені Є.К. Лазаренка, відзнакою НАН України «За підготовку наукової зміни» та Подякою Комітету з Державних премій України в галузі науки і техніки за особистий внесок у роботу «Комплексне освоєння газовугільних родовищ на основі потокових технологій буріння свердловин». Академічна спільнота щиро вітає ювіляра і зичить йому здоров’я і гараздів, наснаги й натхнення, а також нових вагомих творчих здобутків.
50-річчя члена-кореспондента НАН України Ю.В. Токового
26 червня 2026 р. виповнюється 50 років відомому українському вченому члену-кореспонденту НАН України Юрію Владиславовичу Токовому. Ю.В. Токовий досліджує фундаментальні й прикладні проблеми термомеханіки структурно неоднорідних і термочутливих (зокрема, функціонально-градієнтних) тіл, прямі й обернені задачі механіки деформівного твердого тіла, а також створює новітні аналітично-числові методи математичної фізики. За його безпосередньої участі розроблено ефективні математичні моделі й методи аналізу напружено-деформованого стану тіл із внутрішніми та поверхневими дефектами структури під дією полів різної фізичної природи. Вагоме прикладне значення мають запропоновані методи дослідження температурних і залишкових напружень у товстостінних неоднорідних елементах трубопроводів, що дають змогу істотно підвищити надійність, стійкість та довговічність об'єктів сучасної техніки. Вчений успішно поєднує дослідницьку, організаційну та педагогічну працю. Він обіймає посади заступника директора та заввідділу Інституту прикладних проблем механіки і математики імені Я.С. Підстригача НАН України, є професором кафедри прикладної математики ЛНУ імені Івана Франка, членом Бюро Відділення математики НАН України, Науково-координаційної ради Секції фізико-технічних і математичних наук НАН України, Національного комітету України з теоретичної та прикладної механіки, а також НТШ. Входить до складу редколегій провідних вітчизняних і закордонних наукових видань. У доробку вченого понад 310 праць, зокрема закордонна монографія та 72 статті у міжнародних наукометричних базах. Вагомі здобутки Ю.В. Токового відзначено премією Президента України для молодих вчених, премією НАН України імені О.М. Динника, відзнаками НАН України «За підготовку наукової зміни», «За професійні здобутки», «Талант, натхнення, праця» та багатьма іншими нагородами. Президія НАН України та колеги щиро вітають Юрія Владиславовича з ювілеєм, бажають йому міцного здоров’я, оптимізму та нових творчих звершень на благо української науки.
Фантомні посилання та криза рецензування: як штучний інтелект перевіряє стійкість наукових видань
У статті розглянуто критичну вразливість традиційної системи сліпого рецензування до викликів, спричинених стрімким розвитком генеративних інструментів. На основі реального прецеденту — виявлення повністю сфабрикованої бібліографії в поданому рукописі — проаналізовано базові механізми створення хибних посилань: анахронізми, «франкенштейнізація», фахові упередження. Простежено еволюцію загрози — перехід від очевидних помилок ранніх алгоритмів до глибоких семантичних галюцинацій сучасних пошукових систем на основі RAG, здатних генерувати бездоганно відформатовані, але концептуально порожні тексти з реальних баз даних. Для захисту видавничого процесу запропоновано оновлений алгоритм редакційного контролю, що передбачає обов'язкову перевірку цифрових ідентифікаторів об'єктів (DOI) та чітке декларування використаних авторами алгоритмів. Наголошено на необхідності та незворотності переходу до парадигми Відкритої наукової платформи (Open Science Framework). Як цитувати: Харченко В.О., Корнєєв В.О., Філімонова Н.С. Фантомні посилання та криза рецензування: як штучний інтелект перевіряє стійкість наукових видань. Вісник НАН України. 2026. № 6. С. 78—84. https://doi.org/10.15407/visn2026.06.078
Наукові повідомлення молодих учених установ НАН України (доповідачі — кандидат технічних наук А.В. Бурченя; кандидат біологічних наук Н.С. Мельнічук; доктор філософії А.О. Сидоренко) Новітні багатокомпонентні медико-біологічні матеріали для подолання бактеріальної резистентності (доповідач — доктор хімічних наук В.В. Ліпсон) Про нагородження відзнаками НАН України та Почесними грамотами НАН України і Центрального комітету профспілки працівників НАН України (доповідач — доктор філософських наук О.Н. Кубальський) Кадрові та поточні питання
Сучасні математичні методи для оптоволоконних комунікацій (доповідач — член-кореспондент НАН України Д.Г. Шепельський) Селективні сорбенти для вилучення радіонуклідів, важких металів та літію з водних розчинів (доповідач — доктор хімічних наук І.В. Романова) Про нагородження відзнаками НАН України та Почесними грамотами НАН України і Центрального комітету профспілки працівників НАН України (доповідач — доктор філософських наук О.Н. Кубальський) Кадрові та поточні питання
Гіперрозгалужені іоновмісні олігомери — будівельні блоки електролітних систем різного призначення (доповідач — доктор хімічних наук О.В. Стрюцький) Україна в геополітичному просторі: історичний вимір (доповідач — доктор географічних наук Р.І. Сосса) Про нагородження відзнаками НАН України та Почесними грамотами НАН України і Центрального комітету профспілки працівників НАН України (доповідач — доктор філософських наук О.Н. Кубальський) Кадрові та поточні питання
22 червня 2026 р. виповнюється 80 років видатному вченому в галузі фізичної та фізичної органічної хімії, лауреату Державної премії України в галузі науки і техніки (1993), заслуженому діячеві науки і техніки України (1997), лауреату премії імені О.І. Бродського НАН України (1999) та премії імені ім. Л.В. Писаржевського НАН України (2012), віцепрезиденту НАН України (2015—2025), директору Інституту фізичної хімії ім. Л.В. Писаржевського НАН України (2008—2024), доктору хімічних наук (1987), професору (1996), академіку НАН України (2006) Вячеславу Григоровичу Кошечку. Як цитувати: Курись Я.І., Павліщук В.В. Усе життя — в актуальному пошуку (до 80-річчя академіка НАН України В.Г. Кошечка). Вісник НАН України. 2026. № 6. С. 85—92. https://doi.org/10.15407/visn2026.06.085