Visnik Nacional noi academii nauk Ukrai ni
Ідентифікатор медіа R30-01477 Щомісячний загальнонауковий журнал Заснований у жовтні 1928 року
Архітектор цифрової епохи: наукова доля та глобальні стратегії Івана Сергієнка
13 серпня 2026 р. мало б виповнитися 90 років видатному вченому в галузі інформатики, теорії оптимізації та комп’ютерних технологій, лауреату Державної премії України в галузі науки і техніки (1972, 1993, 1999, 2005), Державної премії України в галузі освіти (2018), Державної премії СРСР (1981), Премії Ради Міністрів СРСР (1982), заслуженому діячеві науки і техніки України (1991), лауреату премій НАН України: імені В.М. Глушкова (1986), імені С.О. Лебедєва (1997), імені В.С. Михалевича (2002), імені А.О. Дородніцина (2008) та імені М.М. Амосова (2016), академіку-секретарю Відділення інформатики НАН України (1995—2009), директору Інституту кібернетики імені В.М. Глушкова НАН України (1995—2026), доктору фізико-математичних наук (1972), професору (1973), академіку НАН України (1988) Івану Васильовичу Сергієнку. Як цитувати: Хіміч О.М. Архітектор цифрової епохи: наукова доля та глобальні стратегії Івана Сергієнка (до 90-річчя академіка НАН України І.В. Сергієнка). Вісник НАН України. 2026. № 8. С. 81—88. https://doi.org/10.15407/visn2026.08.081
Авторське право (c) 2026 Visnik Nacional noi academii nauk Ukrai ni
ОГОЛОШЕННЯ ПРО КОНКУРС НА ЗДОБУТТЯ ПРЕМІЙ ІМЕНІ ВИДАТНИХ УЧЕНИХ УКРАЇНИ У 2026 РОЦІ Національна академія наук України оголошує конкурс на здобуття премій імені видатних учених України З метою відзначення науковців, які здійснили вагомі фундаментальні та прикладні наукові дослідження і науково-технічні розробки, що мають важливе значення для економіки, розвитку науки, підвищення обороноздатності держави та повоєнного розвитку України, Національна академія наук України присуджує премії імені видатних учених України. У конкурсі на здобуття премій імені видатних учених можуть брати участь: а) дійсні члени і члени-кореспонденти НАН України; б) окремі особи, які працюють у наукових установах, закладах вищої освіти, на підприємствах і в організаціях, розташованих на території України; в) колективи авторів — виконавців запропонованої на здобуття премії роботи, якщо більшість авторів працює в установах, зазначених у підпункті «б». Право висувати роботи на здобуття іменних премій надається: а) дійсним членам і членам-кореспондентам НАН України; б) науковим установам, закладам вищої освіти, дослідним лабораторіям і станціям, конструкторським бюро; в) науково-технічним радам міністерств і відомств України; г) науковим радам з проблем науки; д) технічним радам промислових підприємств; е) науковим та інженерно-технічним асоціаціям і товариствам. Колектив, висунений на здобуття іменної премії, має включати лише основних авторів, чий внесок був найвагомішим. Кількість авторів не повинна перевищувати трьох осіб. До складу авторського колективу не включаються особи, які вже були раніше удостоєні цієї іменної премії. На здобуття іменних премій можуть бути висунені: наукові праці — після того, як мине не менше 6 місяців, але не більше 5 років після їх опублікування; винаходи й відкриття — після їх впровадження. Граничний термін подання роботи на конкурс — 1 листопада 2026 р. Організації та окремі особи, які висунули наукову працю на здобуття іменної премії, подають до відповідного відділення НАН України на бланку організації з написом «На здобуття премії імені ...»: а) опубліковану працю (серію праць) або матеріали про наукове відкриття (винахід); б) анотацію, що включає наукову характеристику праці та висновки щодо її значення для розвитку найважливіших сфер діяльності держави; в) копії авторських свідоцтв та посвідчень про відкриття; г) у відповідних випадках документи про впровадження роботи (копії постанов, наказів, актів та довідок про техніко-економічні показники впровадження); д) акти випробувань (для нових конструкцій машин, технологічних процесів тощо); е) відгуки наукової громадськості, преси про роботу; є) детальну довідку у відсотково-цифровій формі про творчий внесок кожного члена авторського колективу у висунену на конкурс роботу. Довідка складається окремо на кожного автора і підписується керівником установи за місцем роботи автора та скріплюється гербовою печаткою; ж) біографічні відомості про автора (авторів) (прізвище, ім’я, по батькові, рік та місяць народження, спеціальність, почесне звання, науковий ступінь, вчене звання, посада, службова, домашня та електронна адреси, службовий, домашній та мобільний телефони, ксерокопія довідки про надання ідентифікаційного коду), що підписуються ним (ними), а їх відповідність засвідчується керівництвом і гербовою печаткою установи за місцем роботи, а також кольорове фото автора на поточний момент формату 9×12 у паперовому та електронному вигляді. Усі матеріали подаються у двох примірниках на адресу відповідного відділення НАН України: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 54, Президія Національної академії наук України. Телефони для довідок: (044) 239-64-24, (044) 239-64-63. На конкурс не приймаються роботи, які були удостоєні Державної премії України, іменних премій НАН України та галузевих академій або спеціальних премій інших відомств, що присуджуються за конкурсами. Не приймаються на конкурс і збірники наукових праць більш ніж трьох авторів. Оголошується конкурс на такі премії: Премія імені М.П. Барабашова — за видатні наукові роботи в галузі фізики планет, зір і галактик (Відділення фізики і астрономії НАН України). Премія імені О.С. Давидова — за видатні роботи в галузі теоретичної і біологічної фізики (Відділення фізики і астрономії НАН України). Премія імені Д.В. Волкова — за видатні роботи в галузі теорії ядра та фізики високих енергій (Відділення ядерної фізики та енергетики НАН України). Премія імені С.М. Гершензона — за видатні досягнення в галузі молекулярної біології, молекулярної генетики та молекулярної біофізики (Відділення біохімії, фізіології і молекулярної біології НАН України). Премія імені М.С. Грушевського — за видатні наукові роботи в галузі історичної україністики та соціології (Відділення історії, філософії та права НАН України). Премія імені Р.Є. Кавецького — за видатні наукові роботи в галузі експериментальної онкології (Відділення біохімії, фізіології і молекулярної біології НАН України). Премія імені Ф.М. Колесси — за видатні наукові роботи в галузі української фольклористики, етнології, народознавства та музикології (Відділення літератури, мови та мистецтвознавства НАН України). Премія імені М.Г. Крейна — за видатні наукові роботи в галузі функціонального аналізу і теорії функцій (Відділення математики НАН України). Премія імені І.І. Мечникова — за видатні роботи в галузі мікробіології, імунології та геронтології (Відділення біохімії, фізіології і молекулярної біології НАН України). Премія імені В.С. Михалєвича — за видатні досягнення в галузі інформатики, теорії оптимізації і системного аналізу (Відділення інформатики НАН України). Премія імені З.І. Некрасова — за видатні наукові роботи в галузі металургії (Відділення матеріалознавства НАН України). Премія імені І.П. Пулюя — за видатні наукові роботи в галузі прикладної фізики (Відділення фізики і астрономії НАН України). Премія імені Л.В. Писаржевського — за видатні наукові роботи в галузі хімії та хімічної технології (Відділення хімії НАН України). Премія імені О.В. Погорелова — за видатні наукові роботи в галузі диференціальних рівнянь, геометрії та топології (Відділення математики НАН України). Премія імені І.К. Походні — за видатні роботи в галузі прикладного матеріалознавства (Відділення матеріалознавства НАН України). Премія імені М.В. Птухи — за видатні наукові роботи в галузі економіки і демографії, демографічної статистики (Відділення економіки НАН України). Премія імені Л.П. Симиренка — за видатні наукові роботи в галузі садівництва, дендробіології та квітникарства (Відділення загальної біології НАН України). Премія імені М.Д. Стражеска — за видатні наукові роботи в галузі лікування внутрішніх хвороб, кардіології (Відділення біохімії, фізіології і молекулярної біології НАН України). Премія імені С.І. Субботіна — за видатні наукові досягнення в галузі геофізики, гідрофізики, наукового приладобудування, метрології, фізики атмосфери (Відділення наук про Землю НАН України). Премія імені С.П. Тимошенка — за видатні досягнення в галузі теоретичної та прикладної механіки (Відділення механіки і машинознавства НАН України). Премія імені В.І. Толубинського — за видатні досягнення в галузі теплофізики та теплотехніки (Відділення енергетики та енергетичних технологій НАН України). Премія імені І.М. Францевича — за видатні наукові роботи в галузі фізичного матеріалознавства (Відділення матеріалознавства НАН України). Премія імені В.Ю. Чаговця — за видатні наукові роботи в галузі фундаментальної і прикладної фізіології (Відділення біохімії, фізіології і молекулярної біології НАН України). Премія імені Д.І. Чижевського — за видатні наукові роботи в галузі філософських наук (Відділення історії, філософії та права НАН України). ОГОЛОШЕННЯ ПРО КОНКУРС НА ЗДОБУТТЯ ПРЕМІЙ МОЛОДИМ УЧЕНИМ І СТУДЕНТАМ ЗАКЛАДІВ ВИЩОЇ ОСВІТИ, ЩО ПРИСУДЖУЮТЬСЯ НАЦІОНАЛЬНОЮ АКАДЕМІЄЮ НАУК УКРАЇНИ У 2026 РОЦІ Національна академія наук України оголошує конкурс на здобуття премій молодим ученим і студентам закладів вищої освіти за кращі наукові роботи За роботи в галузі природничих, технічних і соціогуманітарних наук Президія НАН України щороку присуджує чотирнадцять премій молодим ученим і чотирнадцять премій студентам закладів вищої освіти. Премії присуджуються окремим авторам або колективу авторів за кращі наукові роботи, а також за серії наукових робіт з єдиної тематики, за відкриття та винаходи. Колектив, висунений на присудження премії, має включати лише основних авторів, чий внесок був найвагомішим, і складатися не більш як з трьох осіб. Удостоєним премії особам на загальних зборах відповідного відділення Національної академії наук України вручаються дипломи встановленого зразка. На конкурс не приймаються роботи, які раніше було удостоєно премій НАН України, галузевих академій наук або спеціальних премій інших відомств, що присуджуються за конкурсами. Не приймаються на конкурс також збірники наукових робіт різних авторів. В конкурсі можуть брати участь наукові співробітники, викладачі, стажери-дослідники, аспіранти науково-дослідних установ віком до 35 років включно, студенти закладів вищої освіти, а також студенти та аспіранти зарубіжних країн, які навчаються в наукових установах і закладах вищої освіти України. Право висувати кандидатів на здобуття премій надається: дійсним членам і членам-кореспондентам НАН України; ученим радам наукових установ і закладів вищої освіти, колегіям (президіям) міністерств і відомств України, технічним радам промислових підприємств, конструкторських бюро, а також радам наукових і науково-технічних товариств, що підтверджується витягом з протоколу засідання вченої ради установи або відповідного органу підприємства, організації чи відомства. Роботи, виконані молодими вченими, приймаються на конкурс Національною академією наук України за поданням відповідних міністерств, відомств, організацій та рад. Граничний термін подання роботи на конкурс — 15 грудня 2026 р. Організація, яка висунула дослідження на присудження премії молодим ученим та студентам, подає до Президії НАН України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 54; телефони для довідок: (044) 239-64-24, (044) 239-64-63) в оформленому належним чином вигляді з написом на титульному аркуші «На здобуття премій НАН України молодим ученим (студентам)» та із зазначенням відділення НАН України відповідно до тематики роботи: а) офіційний лист установи щодо направлення конкретної роботи на конкурс (на бланку) у 2 примірниках, скріплений гербовою печаткою установи; б) обґрунтоване подання, що включає назву, наукову характеристику роботи й коротку анотацію; в) опубліковану наукову роботу (серію робіт), матеріали наукового дослідження або винаходу у 2 ідентично оформлених примірниках — на конкурс молодих учених; г) наукову роботу, матеріали наукового дослідження або винаходу в 1 примірнику — на конкурс студентів; д) конкретну довідку у відсотково-цифровій формі про творчий внесок кожного члена авторського колективу, який складається з двох чи трьох осіб, у роботу або серію робіт, висунену на конкурс; е) довідку про те, що роботи, які подаються на конкурс, не було раніше удостоєно премій НАН України тощо; є) не менше двох рецензій сторонніх організацій (із зазначенням їхньої адреси); ж) відомості про автора: прізвище, ім’я, по батькові, дата народження, місце роботи, науковий ступінь і посада (для студентів — заклад вищої освіти, факультет, курс у розгорнутому вигляді), домашня та електронна адреси, номер телефону (службовий, домашній та мобільний), ксерокопія довідки про надання ідентифікаційного коду; з) згоду на збір та оброблення персональних даних (на відповідному бланку). Всі матеріали, які подаються на конкурс, мають бути відповідно оформлені: роботи (неопубліковані) підписані авторами, довідки і рекомендації — керівниками установ (закладів вищої освіти) й скріплені печаткою цієї установи. Сторінковий обсяг кожного супровідного документа не регламентується. Роботи, за які не присуджено премії, не зберігаються в НАН України і за бажанням можуть бути повернені авторам відповідними відділеннями. Роботи, оформлені неналежним чином, до участі в конкурсі не приймаються.
Фізико-механічному інституту імені Г.В. Карпенка НАН України — 75
3 червня 2026 р. у Львові відзначила своє 75-річчя одна з провідних наукових установ України в галузі фізико-хімічної механіки матеріалів, міцності конструкцій, корозії, водневого матеріалознавства і технічної діагностики — Фізико-механічний інститут імені Г.В. Карпенка НАН України. Участь в урочистому засіданні вченої ради Інституту взяли співробітники установи, очільники Національної академії наук України, представники місцевої влади, наукової та освітянської громадськості, промислових підприємств та засобів масової інформації. Як цитувати: Хома М.С. Фізико-механічному інституту імені Г.В. Карпенка НАН України — 75. Вісник НАН України. 2026. № 8. С. 68—74. https://doi.org/10.15407/visn2026.08.068
Історія, стан та перспективи розвитку українського літературознавства (до 100-річчя від дня заснування Інституту літератури ім. Т.Г. Шевченка НАН України)
Доповідь присвячено 100-річчю від дня заснування Інституту літератури ім. Т.Г. Шевченка НАН України — установи, яка відіграла виняткову роль у розвитку українського академічного літературознавства. Простежено столітній шлях Інституту — від заснування в 1926 р. до роботи в сучасних умовах воєнного часу. Підкреслено важливий внесок установи у збереження рукописної спадщини та захист національної пам’яті. Визначено пріоритетні напрями подальшого розвитку: оцифрування фондів, деколонізаційні та воєнні студії, міжнародна інтеграція, зміцнення гуманітарної безпеки. Як цитувати: Жулинський М.Г. Історія, стан та перспективи розвитку українського літературознавства (до 100-річчя від дня заснування Інституту літератури ім. Т.Г. Шевченка НАН України) (за матеріалами доповіді на засіданні Президії НАН України 10 червня 2026 р.). Вісник НАН України. 2026. № 8. С. 37—48. https://doi.org/10.15407/visn2026.08.037
Інноваційні електромеханічні системи на основі високошвидкісних електричних машин
У доповіді узагальнено результати робіт з розроблення комплексу інноваційних електромеханічних систем на основі високошвидкісних електричних машин із постійними магнітами та магнітних редукторів. Запропоновано методологію створення параметричних дво- і тривимірних скінченноелементних моделей, що описують спільний (мультифізичний) перебіг електромагнітних, теплових та механічних процесів в електричній машині. Роботи спрямовано на істотне підвищення ефективності електромеханічних перетворювачів енергії та розширення сфери їх застосування в таких важливих галузях, як транспорт, відновлювана енергетика, авіація тощо. Як цитувати: Гребеніков В.В. Інноваційні електромеханічні системи на основі високошвидкісних електричних машин (за матеріалами доповіді на засіданні Президії НАН України 10 червня 2026 р.). Вісник НАН України. 2026. № 8. С. 49—56. https://doi.org/10.15407/visn2026.08.049
Наука і бізнес у формуванні стратегії промислового відновлення України
У співдоповіді йдеться про те, що в умовах затяжної повномасштабної війни, руйнувань інфраструктури, зростання витрат підприємств особливого значення набуває формування цілісної стратегії промислового відновлення України. Наголошено, що така стратегія має ґрунтуватися насамперед на тісній взаємодії наукової спільноти, бізнесу і державних інституцій. Саме така консолідація зусиль дозволить не лише відновити економіку після наслідків російської агресії, а й закласти основу для якісно нової моделі розвитку України. Як цитувати: Кінах А.К., Геєць В.М. Наука і бізнес у формуванні стратегії промислового відновлення України (стенограма співдоповіді на спільному засіданні Президії НАН України і УСПП 24 червня 2026 р.). Вісник НАН України. 2026. № 8. С. 57—62. https://doi.org/10.15407/visn2026.08.057
Розвиток і застосування технології тонкого струминного подрібнення сипких матеріалів
У доповіді представлено результати робіт, проведених в Інституті технічної механіки НАН України і ДКА України, з розроблення методів та підходів до підвищення ефективності тонкого струминного подрібнення сипких матеріалів у технологіях обробки корисних копалин. Розроблена методика дозволяє оптимізувати один з найбільш енергомістких процесів збагачення корисних копалин — тонке подрібнення, що веде до зниження собівартості і підвищення якості сировини. Як цитувати: Прядко Н.С. Розвиток і застосування технології тонкого струминного подрібнення сипких матеріалів (стенограма доповіді на засіданні Президії НАН України 24 червня 2026 р.). Вісник НАН України. 2026. № 8. С. 63—67. https://doi.org/10.15407/visn2026.08.063
80-річчя члена-кореспондента НАН України Г.Д. Толстолуцької
Галина Дмитрівна Толстолуцька є відомим ученим, автором фундаментальних праць з радіаційного матеріалознавства конструкційних матеріалів діючих та перспективних ядерних реакторів. Вона народилася 1 серпня 1946 р. в с. Нікольське Курської області РФ. У 1969 р. закінчила Харківський державний університет і відтоді працює у Харківському фізико-технічному інституті (тепер Національний науковий центр «ХФТІ» НАН України), де з 2022 р. є завідувачем відділу фізики радіаційних явищ та радіаційного матеріалознавства Інституту фізики твердого тіла, матеріалознавства та технологій. Наукові результати Г.Д. Толстолуцької стосуються матеріалознавчого забезпечення сучасної атомної енергетики та енергетики майбутнього; вивчення закономірностей і механізмів фізичних процесів, що відбуваються в твердих тілах і пов'язані з радіаційною пошкоджуваністю, еволюцією дефектної структури опромінених матеріалів та імплантацією інертних газів і водню; дослідження і створення нових радіаційно стійких матеріалів. Нині її наукові інтереси зосереджені на розробленні та дослідженні новітнього класу матеріалів з високими експлуатаційними характеристиками і радіаційною стійкістю — сталей, дисперсно зміцнених оксидами, керамічних відтворювачів тритію з моноклінного ортосилікату літію і моноклінного метатитанату літію, багатокомпонентних концентрованих сплавів (високоентропійні сплави), а також на проблемах працездатності і подовження ресурсу внутрішньокорпусних пристроїв реакторів ВВЕР-1000, що експлуатуються в Україні. Г.Д. Толстолуцька — автор більш ніж 300 статей, оглядів та винаходів. Вона підготувала 4 кандидатів наук, є заступником головного редактора журналу «Питання атомної науки і техніки. Серія: Фізика радіаційних пошкоджень і радіаційне матеріалознавство». Її нагороджено відзнакою НАН України «За наукові досягнення» (2018), почесною грамотою Харківської ОДА (2020), відзначено подякою Президії НАН України (2023). Наукова громадськість, колеги, учні, друзі щиро вітають Галину Дмитрівну з ювілеєм, бажають їй міцного здоров’я та нових успіхів на науковій ниві.
80-річчя члена-кореспондента НАН України В.О. Зажигалова
Доктор хімічних наук, професор, лауреат Державної премії України в галузі науки і техніки, член-кореспондент НАН України Валерій Олексійович Зажигалов народився 4 серпня 1946 р. в Києві. Після закінчення Львівського політехнічного інституту з 1969 до 1999 р. працював в Інституті фізичної хімії ім. Л.В. Писаржевського НАН України, а з 1999 р. є завідувачем відділу окислювальних гетерогенно-каталітичних процесів Інституту сорбції та проблем ендоекології НАН України. В.О. Зажигалов — один з провідних спеціалістів у галузі хімічної кінетики і каталізу, хімії поверхні твердих тіл та фізико-хімічних методів дослідження складу, структури та морфології поверхні каталізаторів і сорбентів. Основними напрямами його наукової діяльності є встановлення закономірностей перебігу процесів селективного гетерогенно-каталітичного окиснення вуглеводнів з одержанням цінних продуктів та напівпродуктів органічного синтезу, визначення механізмів цих реакцій, дослідження фізико-хімічних властивостей каталізаторів, які визначають їхню активність і селективність, розроблення каталітичних композицій та методів їх синтезу, нових методів синтезу нанорозмірних композитів. В.О. Зажигалов розвинув принципи застосування альтернативних методів синтезу нанорозмірних сполук і каталізаторів, таких як механохімія, сонохімія, органотермальний синтез, низькотемпературна імплантація, що дозволило синтезувати каталізатори для процесів окиснення н-бутану та н-пентану у малеїновий та фталевий ангідриди, етану в етилен, етанолу в ацетальдегід, які перевершують відомі промислові аналоги. Створено фотокаталізатори на металічних носіях, які дають змогу знешкоджувати органічні сполуки, медичні препарати у водному середовищі. Результати досліджень В.О. Зажигалова відображено у понад 420 наукових працях, з яких 157 індексуються у Scopus. Він автор 23 патентів, зокрема 5 закордонних. Під його керівництвом підготовлено 11 кандидатських дисертацій. В.О. Зажигалов — член редколегій 3 українських наукових журналів та 3 міжнародних видань. Його нагороджено Грамотою Верховної Ради України «За заслуги перед Українським народом» (2023).
80-річчя члена-кореспондента НАН України Г.О. Іутинської
Відома вчена-мікробіолог, доктор біологічних наук, професор, член-кореспондент НАН України Галина Олександрівна Іутинська народилася 25 серпня 1946 р. Після закінчення у 1969 р. Одеського університету ім. І.І. Мечникова розпочала професійну діяльність в Українському науково-дослідному інституті зрошуваного землеробства. З 1979 р. працює в Інституті мікробіології і вірусології ім. Д.К. Заболотного НАН України, де очолювала відділ загальної та ґрунтової мікробіології і обіймала посаду заступника директора з наукової роботи, а сьогодні є головним науковим співробітником цього відділу. Наукові інтереси Г.О. Іутинської охоплюють структурно-функціональні закономірності життєдіяльності ґрунтового мікробіому у природних і техногенних екосистемах; генотипові й фенотипові характеристики та особливості фізіолого-біохімічної активності нових штамів ґрунтових мікроорганізмів у біотехнологічних процесах; стресопротекторний і адаптогенний потенціали біоагентів новітніх біопрепаратів; механізми формування імунітету рослин за впливу мікробних метаболітів, що діють як молекулярні еліситори; роль ендофітних бактерій у підвищенні стійкості рослин до біотичних та абіотичних стресів і створення на їх основі новітніх енергоощадних біотехнологій для сталого розвитку землеробства і адаптивного природокористування в умовах сучасних змін клімату; розроблення технологій біоремедіації ґрунтів, забруднених ксенобіотиками, та відновлення родючості деградованих земель. За видатні наукові здобутки Галину Олександрівну відзначено Державною премією України в галузі науки і техніки, премією ім. Д.К. Заболотного НАН України, премією президентів академій наук України, Білорусі та Молдови. Науковий доробок Г.О. Іутинської налічує понад 400 наукових статей, монографій та підручників, серед яких навчальний посібник «Ґрунтова мікробіологія», що донині є настільною книгою для студентів і науковців у цій галузі, 34 винаходи. Га-лина Олександрівна підготувала цілу плеяду учнів — доктора наук, 5 кандидатів та 2 докторів філософії.
80-річчя члена-кореспондента НАН України С.П. Вассера
Відомий учений у галузі мікології доктор біологічних наук, професор, член-кореспондент НАН України Соломон Павлович Вассер народився 26 серпня 1946 р. у Львові. У 1969 р. закінчив біологічний факультет Ужгородського державного університету і став аспірантом Інституту ботаніки ім. М.Г. Холодного НАН України, у якому тривалий час працював. Головним напрямом наукової діяльності С.П. Вассера є вивчення вищих базидіоміцетів. Теоретичні розробки з питань екології, географії, систематики і філогенії різних таксонів родини Agaricaceae, узагальнені у виданні «Агариковые грибы» (1980) в серії «Флора грибов Украины», піднесли його до рівня провідного агариколога світу. С.П. Вассер заклав основи низки наукових напрямів з дослідження макроміцетів. За його ініціативою вперше в Україні було проведено роботи з удосконалення технології промислового вирощування шапинкових грибів та селекції їх нових високопродуктивних штамів. Він започаткував вивчення лікарських макроміцетів — продуцентів фармакологічно цінних речовин. Ініціював питання про охорону рідкісних і зникаючих видів грибів, його дані стали основою для створення списку грибів, запропонованих для внесення до Червоної книги України (1996). Після аварії на ЧАЕС у 1986 р. він досліджував рівні радіаційного забруднення грибів і криптогамних рослин у біогеоценозах України. Організаторський талант С.П. Вассера розкрився під час його роботи на посаді завідувача відділу альгології Інституту ботаніки (1985—1994) та в Інституті еволюції Університету м. Хайфа в Ізраїлі, де з 1994 р. він розпочав піонерні дослідження мікобіоти цієї країни, заснував Міжнародний центр біорізноманіття та біотехнології спорових рослин і грибів та лабораторію з вивчення лікарських властивостей макроміцетів. За ініціативою С.П. Вассера було створено журнали «Альгологія» (Україна),“International Journal on Algae” і “International Journal on Medicinal Mushrooms”, що публікуються в США. Наукова громадськість, колеги, учні та друзі щиро вітають Соломона Павловича з ювілеєм, зичать міцного здоров’я, творчої наснаги та нових досягнень на ниві біологічної науки.
80-річчя члена-кореспондента НАН України Ф.Ф. Сизова
31 серпня 2026 р. виповнюється 80 років відомому українському вченому в галузі фізики напівпровідників, фотоелектроніки, інфрачервоної та терагерцової техніки доктору фізико-математичних наук, професору, члену-кореспонденту НАН України Федору Федоровичу Сизову. Уся творча біографія Федора Федоровича нерозривно пов’язана з Інститутом фізики напівпровідників ім. В.Є. Лашкарьова НАН України, де він пройшов шлях від старшого лаборанта до керівника наукового відділу. Він є одним із фундаторів української школи фотоелектроніки широкого спектрального діапазону — від інфрачервоного до терагерцового. Дослідження Ф.Ф. Сизова присвячені створенню нових напівпровідникових матеріалів для приймачів інфрачервоного (ІЧ) випромінювання, елементної бази терагерцової техніки, селективних функціональних фільтрів і захисних покриттів ІЧ-фотоприймачів. Результати його багаторічної праці відображено у понад 250 наукових статтях, 8 монографіях та 27 патентах. Високий авторитет Федора Федоровича серед наукової спільноти підтверджують численні відзнаки. У 1986 р. за цикл робіт зі створення напівпровідникових твердих розчинів для приймачів ІЧ-випромінювання йому присуджено Державну премію України в галузі науки і техніки. Його також удостоєно міжнародної нагороди «Золота фортуна» (2005) та почесного звання «Заслужений діяч науки і техніки України» (2013). Особливе місце в діяльності Ф.Ф. Сизова посідають підготовка наукових кадрів і розвиток міжнародного співробітництва. Під його керівництвом підготовлено 4 докторів і 26 кандидатів наук. Він головував на понад 10 міжнародних конференціях, був членом редколегій трьох фахових журналів. Його обрано почесним членом міжнародного товариства оптики і фотоніки SPIE (США) та членом European Microwave Association. Наукова громадськість, колеги, учні та друзі щиро вітають Федора Федоровича з ювілеєм і бажають йому міцного здоров’я, творчого натхнення, нових наукових здобутків і подальших успіхів у науковій та педагогічній діяльності.
70-річчя члена-кореспондента НАН України В.Г. Бахмутова
Доктор геологічних наук, професор, член-кореспондент НАН України Володимир Георгійович Бахмутов народився 28 серпня 1956 р. У 1979 р. закінчив геологічний факультет Київського університету і розпочав професійну діяльність в Інституті геофізики ім. С.І. Субботіна НАН України як інженер-геофізик. За час роботи в Інституті він пройшов шлях до головного наукового співробітника та заступника директора. Загальновизнаними досягненнями В.Г. Бахмутова в галузі наук про Землю є розроблення методів дослідження магнетизму гірських порід та їх застосування у палеомагнетизмі, магнітостратиграфії, магнітотектоніці й дослідженні магнетизму навколишнього середовища. Він зробив вагомий внесок у розвиток української школи досліджень геомагнетизму, зокрема в роботи з вивчення структури і динаміки магнітного поля Землі та характеру його змін упродовж геологічної історії. Розвинувши уявлення про геомагнітне поле як важливий геофізичний чинник, що впливає на стан навколишнього середовища, він обґрунтував взаємозв’язок довгострокових кліматичних змін із динамікою геомагнітного поля. Важливий етап наукової діяльності В.Г. Бахмутова пов’язаний із геолого-геофізичними дослідженнями України в Антарктиці. Упродовж майже 20 років він координував цей напрям, забезпечував міжвідомчу взаємодію, керував і брав участь в антарктичних експедиціях. За вагомий внесок у розвиток антарктичних досліджень його було удостоєно Державної премії України в галузі науки і техніки за 2015 р. і нагороджено орденом «За мужність» III ступеня. Після початку повномасштабної агресії Росії В.Г. Бахмутов частково переорієнтував свою наукову діяльність на вирішення завдань, пов’язаних із застосуванням методів магнітометрії для виявлення вибухонебезпечних предметів та оцінювання забруднення ґрунтів, спричиненого воєнними діями. Науковий доробок ученого налічує понад 350 праць, частину яких опубліковано у провідних міжнародних виданнях. Він підготував чотирьох кандидатів наук і впродовж десяти років викладав у ННІ «Інститут геології» КНУ імені Тараса Шевченка.
Історія, стан та перспективи розвитку українського літературознавства (до 100-річчя від дня заснування Інституту літератури ім. Т.Г. Шевченка НАН України) (доповідач — академік НАН України М.Г. Жулинський) Інноваційні електромеханічні системи на основі високошвидкісних електричних машин (доповідач — доктор технічних наук В.В. Гребеніков) Про нагородження відзнаками НАН України та Почесними грамотами НАН України і Центрального комітету профспілки працівників НАН України (доповідач — доктор філософських наук О.Н. Кубальський) Кадрові та поточні питання
Наука і бізнес у формуванні стратегії промислового відновлення України (доповідачі — А.К. Кінах і академік НАН України В.М. Геєць) Розвиток і застосування технології тонкого струминного подрібнення сипких матеріалів (доповідач — доктор технічних наук Н.С. Прядко) Про нагородження відзнаками НАН України (доповідач — доктор філософських наук О.Н. Кубальський) Кадрові та поточні питання
Цього року світова математична спільнота відзначає 125-річчя від дня народження відомого вченого-математика, одного з фундаторів славетної харківської математичної школи, доктора фізико-математичних наук (1936), професора (1941), члена-кореспондента НАН України (1934) Наума Ілліча Ахієзера. Як цитувати: Содін М.Л. Наум Ілліч Ахієзер (до 125-річчя від дня народження). Вісник НАН України. 2026. № 8. С. 75—80. https://doi.org/10.15407/visn2026.08.075
Штучний інтелект: погляд крізь оптику соціального натуралізму
У статті у світлі соціального натуралізму розглянуто проблеми виявлення сутності феномену штучного інтелекту, а також визначення його ролі і можливостей при використанні в суспільному житті. Автор доводить, що штучний інтелект — це цифрове знаряддя праці, тобто лише інструмент у руках людей, який вони використовують відповідно до своєї соціальної культури. Завдяки появі цього цифрового знаряддя створюється новий соціальний комплекс — «людина з інструментом «штучний інтелект» у руках», який уже впливає на суспільне життя. Розкритиковано ілюзію, що штучний інтелект може мати властивості суб'єкта і здатний вийти з-під влади людини, постати над нею. Автор доходить висновку, що за умови розвитку соціальної культури штучний інтелект може і має бути ефективним інструментом у руках людей, що сприятиме забезпеченню добробуту і соціальному прогресу людства загалом і народу України зокрема. Як цитувати: Костенко О.М. Штучний інтелект: погляд крізь оптику соціального натуралізму. Вісник НАН України. 2026. № 8. С. 3—11. https://doi.org/10.15407/visn2026.08.003
Погрози ядерною зброєю та «право сили» як фактори наростання конфліктності у ХХI столітті
У статті проаналізовано проблеми сучасного світу, в системі міжнародних відносин якого дедалі більшого значення набувають війна, економічне суперництво, політичні конфлікти, технологічне протистояння, посилюються загрози застосування ядерної зброї, а «право сили» починає домінувати над міжнародним правом. Автор звертає увагу на те, що за множинністю конфліктів, зокрема російською агресією проти України та війною в Ірані, проглядаються контури можливої третьої світової війни. Розглянуто боротьбу великих геополітичних гравців за відстоювання власних інтересів у формуванні нового світового порядку. Наголошено на необхідності невідкладного поглибленого наукового осмислення зазначеної теми. Як цитувати: Литвин В.М. Погрози ядерною зброєю та «право сили» як фактори наростання конфліктності у ХХI столітті. Вісник НАН України. 2026. № 8. С. 12—24. https://doi.org/10.15407/visn2026.08.012