Український соціал-демократ П. Канівець: революційні та правові аспекти діяльності (1890-ті — 1905 рр.) - Федьков, Олександр; Опря, Богдана (Український історичний журнал, 2024)
Мета — дослідження біографії активного діяча українського соціал-демократичного руху П. Канівця, через постать якого з’ясувати важливі тенденції суспільно-політичного життя українських земель у складі Російської та Австро-Угорської імперій на межі ХІХ—ХХ ст., зокрема питання взаємин діячів революційного руху з правоохоронними органами й судовою системою. Методологія. У статті використано класичні та модерні методологічні підходи. Автори керувалися принципами історизму, критичності, неупередженості. Реалізовано макро- й мікроісторичний аналіз минулого. Останнє вможливило часткове відтворення історії повсякденності вузького прошарку «професійних революціонерів» — осіб, котрі при святили своє життя революції. Оскільки предметом статті є біографія П. Канівця, ми скористалися також можливостями «нової біографічної історії». Через «прикордонну» біографію (перебування людини в екстремальних умовах) цього діяча, який балансував «на межі» з законом, часто переступаючи її, прагнули передати фрагмент історичної реальності досліджуваної епохи. Наукова новизна. Відтворено біографію маловідомої постаті української історії, через яку охарактеризовано важливі тенденції суспільно-політичного життя українських земель у складі Російської та Австро-Угорської імперій на рубежі ХІХ—ХХ ст., зокрема розглянуто питання розвитку революційного руху та функціонування правоохоронної системи самодержавства. Основні результати. З’ясовано важливі факти біографії П. Канівця (походження, навчання в київському Університеті св. Володимира, участь в українських політичних організаціях). На основі мікроісторичного аналізу встановлено, що в 1905 р. він як член Української соціал-демократичної спілки займався нелегальним переправлянням літератури через кордон, за що й був заарештований. Слідчі дії в його справі здійснювалися з дотриманням принципів законності та презумпції невинуватості. Після проголошення Маніфесту 17 жовтня 1905 р., демократизації політичного ладу в Російській імперії та видання сенатського указу про амністію політичним в’язням П. Канівець вийшов на волю, щоб продовжити свою революційну діяльність. Висновки. Відтворення біографії українського соціал-демократа за допомогою сучасного дослідницького інструментарію вможливило отримання нової наукової інформації про революційний рух в українських губерніях у контексті функціонування правоохоронних і судових органів Російської імперії на межі ХІХ—ХХ ст.