Законодавчі ініціативи кінця XVI — початку XVII ст. в Речі Посполитій як зміцнення монополії на легітимне насильство - Старченко, Наталія (Український історичний журнал, 2024)
Мета — на широкій джерельній базі (статутові норми, сеймові конституції, судові матеріали Волинського воєводства) дослідити зміни у ставленні до злочину в Речі Посполитій на зламі XVI і XVII ст. У полі уваги будуть не лише юридичні приписи, які запроваджувалися з центру для всього шляхетського стану держави (та символізували зміни), а й реакції шляхти одного з воєводств на них, що досліджуються на основі судових актів. Різноаспектний матеріал вимагає відповідної методології, яка розробляється передусім у сфері нової соціальної історії та історичної антропології. Дослідницька оптика зміщується зі сталих об’єктів / структур на процес їх творення і постійної трансформації; від погляду «згори», з позицій влади / культури, що змушує, до «знизу», тих, хто не лише підкорюється, а й видозмінює владні проєкти та реальність навколо, себто чинить опір у різних формах; урешті з конфліктів влада — піддані на моменти їх взаємодії. Через недослідженість низки вказаних тем на ширшому українському матеріалі, стаття виступає певною дослідницькою пропозицією, що формулює питання і пропонує попередні результати. Висновки. Низка проаналізованих явищ знаменує зміни у трактуванні злочину: не лише як кривди постраждалого, тобто справи приватної, а й як порушення базових шляхетських свобод та замах на публічний порядок, відповідно злочин проти суспільства. Ці процеси в Речі Посполитій загалом тотожні тим, що відбувалися у Західній Європі. Частина дослідників державотворення тлумачать їх як утвердження монополії держави на легітимне насильство, отже посилення самої держави й королівської влади. В Речі Посполитій натомість вони, щонайменше частково, були ініційовані шляхетськими спільнотами, принаймні матеріал Волинського воєводства демонструє, як на місцях шляхта трансформувала норми під себе, пристосовуючи їх до культурних потреб. Правова сфера була полем активних переговорів, де перетиналися інтереси різних гравців — індивідуальні, корпоративні, державні. Це вимагає суттєвого перегляду уявлень про ранньомодерну державу та її роль у зменшенні насильства.