Жінки в ідеології та практиці ОУН (1929—1941 рр.): від "невидимості" до мобілізації - Дзьобак, Володимир (Український історичний журнал, 2025)
Мета полягає у виявленні механізмів формування і трансформації ґендерних уявлень в Організації українських націоналістів у 1929—1941 рр., у спробі через критичний аналіз джерел (програмні документи, мемуари, партійна преса, праці ідеологів, архівні матеріали) проаналізувати ідеологічні, інституційні й соціокультурні підходи до «жіночого питання» в теорії і практиці ОУН. Методологія базується на міждисциплінарних підходах із використанням дослідницького інструментарію історії ідей, соціальної історії, воєнної антропології та ґендерних студій. Наукова новизна. Досліджується амбівалентна ґендерна політика ОУН, яка поєднувала декларативну повагу до жіночої саможертовності з практичним відтворенням традиціоналістських ієрархій. Уперше комплексно поєднуються ідеологічні декларації, практична діяльність і повсякденний досвід жінок у націоналістичному русі. Висновки. Встановлено, що хоч керівництво ОУН і не мало цілісної програми й політичної лінії стосовно участі жіноцтва в національно-визвольному русі, на практиці (розвідка, зв’язок, пропаганда, медична допомога) організація отримувала критично необхідні для існування підпільної мережі ресурси. Жінки забезпечували сталість комунікацій, оперативність поширення інформації та відновлення втрачених ланок, що дозволяло руху, зберігаючи дієздатність, витримувати репресії. Особливу увагу приділено впливу європейських авторитарних і тоталітарних ідеологій на ґендерні уявлення в ОУН та взаємодії з жіночими організаціями, зокрема Союзом українок. Також простежуються зміни ролей жінки під впливом внутрішніх трансформацій націоналістичного руху й зовнішнього політичного контексту. Окреслено значення жіночого внеску для різних форм повсякдення у середовищі українських підпільників, а також формування образів національного мучеництва.