Князі Степанські: маловідома "удільна династія" XIII — середини XV ст. - Келембет, Станіслав (Український історичний журнал, 2025)
Мета — дослідити походження князів Степанських, проаналізувати рідкісні згадки про членів цього роду, уточнити час і причину конфіскації великим князем Казимиром Степанської волості. Методологія заснована на принципах наукової неупередженості, застосовуються такі методи, як історико-хронологічний, порівняльно-історичний, текстологічного аналізу, ретроспективний. Наукова новизна. Наведено аргументи проти належності князів Степанських до династії Ґедиміновичів. Запропоновано гіпотезу про їх посвоячення з Гольшанськими близько 1400 р. Уточнено вірогідний час та обставини, за яких Степанська волость перейшла у володіння останніх. Висновки. Перші князі Степанські (XIII ст.) походили з турово-пінської гілки Рюриковичів. Цей рід міг продовжити існування й у складі Литовської держави. Семена Степанського, згаданого 1387 р., слід ототожнити з Семеном Івановичем, який у 1388 р. мав певний стосунок до Луцька й використовував печатку із зображенням гіпоцентавра. Вірогідно, на межі XIV—XV ст. хтось із князів Степанських одружився з дочкою князя Івана Гольшанського, київського намісника Вітовта, і саме внаслідок цього посвоячення Гольшанські запозичили від Степанських геральдичну емблему (між 1401 і 1422 рр.). Чоловіча лінія князів Степанських обірвалася в 1440-х рр. А законна спадкоємиця Марія Михайлівна була позбавлена права на Степань у зв’язку з подіями кінця 1453 р. — арештом свекра та вітчима юної княжни, звинувачених у намірі відірвати Волинь від Литовської держави. Після цього великий князь Казимир надав Степань литовському аристократові Юрієві Гольшанському, котрий, за версією автора, доводився родичем князям Степанським.