Драматична сторінка історії чекістського підпілля в Києві (1941–1942 pp.) - ., . (Український історичний журнал, 2025)
Серед численних документів про Велику Вітчизняну війну, що зберігаються в Архіві ЦК КПУ, увагу дослідника, як і широких кіл читачів, не може не привернути стенограма бесіди в Українському штабі партизанського руху (УШПР) у травні 1943 р. з М. І. Груздовою — однією з активних учасниць київської підпільної групи держбезпеки на чолі з І. Д. Кудрею («Кондратюком»). Її «по гарячих слідах», безпосередня, невимушена розповідь про життя та антифашистську боротьбу у Києві часів німецької окупації є досить цікавим документальним джерелом для з’ясування ряду історичних обставин і водночас характеризує людей, їхні взаємини, побут тих часів, методи підпільної роботи. Не можна не помітити, що бачення М. І. Груздовою різних обставин та осіб дещо, а інколи навіть значно, відрізняється від офіційної точки зору, викладеної у довідці КДБ УРСР про діяльність групи на чолі з І. Д. Кудрею («Киевщина в годы Великой Отечественной войны. 1941—1945. — Сб. документов. — Киев, 1963. — С. 215—227). Наприклад, це стосується оцінки одного з помічників Кудрі Д. Соболєва, у якій не можна не помітити ознак особистої антипатії М. І. Груздової. Своє тлумачення дає вона й особі І. Кучеренка, колишнього першого секретаря київських обкому і міськкому ЛКСМУ, якого звинуватили у зраді підпільників та співробітництві з гестапо. Незважаючи на певні неточності, що залишаються у хоча і правленій стенограмі бесіди з М. І. Груздовою, її розповідь, сподіваємося, буде цікавою нашим читачам. М. В. Коваль