"Виняткова успішність" чи зав’язь майбутніх потрясінь? Укотре про баланс здобутків і втрат української еліти на Люблінському сеймі 1569 р. - Брехуненко, Віктор (Український історичний журнал, 2025)
Мета полягає в аналізі ключових елементів концепту «виняткової успішності» в Любліні 1569 р. українських князів і шляхти. В основу дослідження покладено принцип історизму, методи контекстуального аналізу, компаративістики, систематизації. Основні результати. З’ясовано, що українські князі та шляхта у часи укладення Люблінської унії цілком усвідомлювали значення політичної суб’єктності й мали всі підстави для просування ідеї Русі як третього члена Речі Посполитої. Доведено, що вони розуміли шкідливість фіксації у привілеях ідеї Русі як генетичної частини Корони й розбалансували їх у цій ділянці. Однак, як швидко виявилося, використані в Любліні стратегії були недалекоглядними й ущербними. Платою за осягнуту українською елітою співучасть у функціонуванні Речі Пос политої стали прямі територіальні втрати безпосередньо в Любліні, неуникне подальше розмивання зафіксованих у Київському та Волинському привілеях ознак окремішності, загроза цілісності структури українського світу. Спростовано концепти «укладення своє рідного державного зв’язку між Короною й повернутими землями» Речі Посполитої як «своєї держави» для українського світу. Доведено, що «непорушний» Київський привілей було порушено безпосередньо на Люблінському сеймі. Практичне значення досягнутих результатів. З’ясовані елементи моделі поведінки української еліти в Любліні суттєво впливають на науковий образ річпосполитського періоду історії України (до 1648 р.) та на зміст усього українського історичного наративу.