Голод 1932–1933 рр. у Білорусії: історіографічні парадокси, історична пам’ять та політика пам’яті - Гудзь, Віктор; Боряк, Олена (Український історичний журнал, 2020)
Мета дослідження – проаналізувати, виявити особливості й узагальнити результати досліджень білоруськими науковцями історії організованого голоду 1932–1933 рр. на територіях радянських України та Білорусії. Методологія ґрунтується на принципах історизму, об’єктивності, усебічності, системності. Для досягнення поставленої мети застосоване комплексне використання, крім загальнонаукових, спеціально-історичних методів: історіографічного, історико-ситуаційного, компаративного, усної історії. Наукова новизна. Стаття є першим спеціальним історіографічним дослідженням білоруських студій голоду 1932–1933 рр. на теренах Білорусії. Основні результати й висновки. Відзначено, що історія голоду 1932–1933 рр. у Білорусії загалом замовчується в навчальному процесі, залишається на периферії білоруських академічних студій, проте була активізована після прийняття Верховною Радою України закону про визнання Голодомору геноцидом і реакції на це Російської Федерації. Виявлено вплив авторів російської концепції голоду 1932–1933 рр. як «спільної трагедії народів СРСР» зі співмірними наслідками, який виявився у прирівнюванні білоруськими дослідниками причин голоду в БСРР до Голодомору в УСРР, перебільшенні людських втрат у республіці. Показано відмінність Голодомору як цілеспрямованого геноциду українського народу від голоду в Білорусії. На противагу деяким білоруським дослідникам стверджується, що голод у БСРР стався через надмірні заготівлі, непогоду, господарські помилки в певних районах і завдав на порядок менших людських втрат, ніж в Україні.