Польські повстанські загони на Правобережжі України 1863—1864 рр. у світлі джерел - Тинченко, Ярослав (Український історичний журнал, 2023)
Мета — оприлюднення й систематизація інформації, яка зберігається в архівах, про організацію та бойову діяльність польських повстанських загонів та території Правобережної України у 1863—1864 рр. Методологія базується на принципах історизму, системності, верифікації, науковості. Задіяно хронологічний, біографічний, проблемно-пошуковий, ретроспективний методи. Наукова новизна полягає в тому, що вперше в українській історіографії зібрано, проаналізовано та описано історію створення, бойової діяльності й подальшу долю всіх польських повстанських загонів, що діяли на Правобережжі України. З’ясовано імена командирів цих підрозділів, а також досліджено їхній життєвих шлях та обставини загибелі. Висновки. Метою організованих у Правобережній Україні польських повстанців було пробитися до білоруських губерній, щоб звідти, об’єднавшись із місцевими загонами, діяти в тилу російських військ, які наступали у Царстві Польському. Повстання на території України розпочалося в ніч із 26 на 27 квітня 1863 р. й було розгромлено до середини травня. Організація повстанських загонів почалася задовго до цієї дати, польські аристократи сприяли забезпеченню май бутніх вояків усім необхідним: кіньми, зброєю, одягом, продовольством та ін. Польські повстанські загони були добре організованими, але малочисельними й перебували на дуже великій відстані один від одного. Через це переважна більшість із них була розбита, а організатори та командири загинули в боях із ворогом або були захоплені в полон і страчені пізніше. Поталанило врятуватися лише загону Едмунда Ружицького, через що в польській та українській історіографії історія повстання 1863—1864 рр. розглядається передусім крізь призму його бойової діяльності. Інші герої тієї доби фактично забуті. Водночас в архівах України зберігається чимало недосліджених документів, завдяки яким у подальших публікаціях можна більш широко розкрити цю тему.