Уживання назви "Україна" в міжнародних угодах Війська Запорозького зі Швецією, Туреччиною та Кримом (1710-1712 рр.) - Чухліб, Тарас (Український історичний журнал, 2024)
Мета полягає в дослідженні трансформації політико-правого статусу Війська Запорозького в міжнародних відносинах початку XVIII ст., які були спричинені воєнним і дипломатичним протистоянням союзницької коаліції козацької України, Шведського королівства, Османської імперії та Кримського ханства проти Московського царства. Особлива увага звертається на висвітлення вживання назви «Україна» канцелярією гетьманського уряду П. Орлика у площині укладання мирних угод зі Стокгольмом, Стамбулом і Бахчисараєм. Методологічні підходи полягають у висвітленні даних історичних проблем крізь призму понятійної історії та розкриваються автором за допомогою діахронно-семантичного методу в напрямі історико-лінгвістичного аналізу лексем зі словами «Україна» та «український», що були вживані в міжнародних договорах 1710—1712 рр. Наукова новизна. Доведено, що, зважаючи на війну між Військом Запорозьким, Шведським королівством, Османською імперією, Кримським ханством — з одного боку та Московською державою й Річчю Посполитою (короля Авґуста ІІ) гетьман П. Орлик визнавав одночасну протекцію шведського короля й турецького султана. Доповнено висновки істориків щодо вивчення текстів міжнародних договорів та дипломатичних актів України зі Швецією, Туреччиною, Кримом. Висновки. Визначено, що в текстах договорів і дипломатарію гетьманського уряду зі своїми союзниками впродовж досліджуваного історичного періоду неодноразово як синонімічна понятійна назва держави Військо Запорозьке вживався політонім Україна. Він використовувався гетьманським урядом П. Орлика в укладених Військом Запорозьким міжнародних угодах та актах зі Шведським королівством, Османською імперією, Кримським ханством у 1710—1712 рр. для маркування території, що перед тим, упродовж другої половини XVII — початку XVIII ст., перебувала під владою гетьмана І. Мазепи та його попередників. При цьому в монарших канцеляріях Стокгольма, Стамбула, Бахчисарая в дипломатичних актах уживалися такі узгоджені з гетьманським урядом Війська Запорозького офіційні понятійні словосполучення зі словами «Україна» та «український», як «Україна та Військо Запорозьке», «український народ», «гетьман українських та запорозьких козаків», «Україна обох сторін Дніпра», «Дніпровська Україна», «тогобічна Україна», «українські та запорозькі козаки», «українські купці» тощо. Досліджено інші смислові конструкції, що з’являлися за допомогою слів «Україна» та «український» у 1710—1712 рр. в офіційному дискурсі Війська Запорозького, Османської імперії, Кримського ханства, Московського царства, Корони Польської, Шведського королівства.