Служба землеміра у Волинській губернії наприкінці ХVІІІ — в першій третині ХІХ ст.: улаштування, кадровий склад, діяльність - Шевчук, Андрій; Маркевич, Оксана (Український історичний журнал, 2024)
Мета полягає в дослідженні організації та функціонуванні служб губернського й повітових землемірів від кінця ХVІІІ ст. до 1830-х рр., аналізується їх кадровий склад, повноваження, а також особливості діяльності у Волинській губернії. Методологія базується на поєднанні загальнонаукових (аналізу, синтезу, узагальнення) та спеціально-історичних (історико-генетичного, історико-системного, історико-типологічного, просопографічного, інституційного) методів із принципами історизму, системності, науковості, що дозволило зосередитися на функціонуванні землемірів в умовах імперської політики пошуку компромісу з локальною елітою прикордонного регіону. Наукова новизна. Досліджується служба землеміра у Волинській губернії, яка займала важливе місце у системі місцевого управління. Визначено принципи формування, особливості кадрового складу та основні напрями діяльності: впорядкування державного земельного обліку, розмежування володінь власників, нагромадження й уточнення різного роду інформації, складання карт і планів, участь у судових засіданнях тощо. Висновки. Служба землеміра пройшла значну еволюцію та остаточно оформилася під контролем губернатора й губернського правління. Діяльність землемірів на Волині ускладнювалася розмаїттям форм землеволодіння, проживанням єврейського етносу, межуванням церковних володінь та необхідністю брати участь у перерозподілі земельної власності на користь російської держави. Особливості мала кадрова політика призначень на посади. Влада започаткувала підготовку професійних чиновників, а Волинська школа землемірів стала єдиним межовим навчальним закладом в українських губерніях Російської імперії, яка мала забезпечити потребу у професійних службовцях (що дедалі зростала), особливо на теренах колишньої Речі Посполитої, де виконання обов’язків вимагало знання польської мови та місцевої специфіки.