"Змінили конфігурацію паркану": статус вільнонайманих для колишніх в’язнів таборів НКВС-МВС у 1941—1954 рр. - Вронська, Тамара (Український історичний журнал, 2026)
Мета статті — проаналізувати один з аспектів сталінського терору, а саме примусове переведення у статус вільнонайманих в’язнів, затриманих у таборах понад строк, указаний у вироку. Зумовлені метою завдання передбачають вивчення нормативно-законодавчої бази та відомчих директив, які санкціонували таку практику; висвітлення перебігу подій, пов’язаних із застосуванням відповідних заходів; використання радянської лексики для маскування примусового характеру цього явища; відстеження життєвих стратегій «пересидчиків», як їх називали в жаргонно-відомчій мові й мемуарах, на прикладах вихідців з України; відтворення регіональних і галузевих особливостей використання примусової праці. Методологія поєднує історико-правовий та антропологічний підходи, а також концепти «дисциплінарної влади», «соціального виключення» або «правового статусу як інструменту контролю»; елементи соціальної історії та критики мови влади, яка дає змогу розглядати вільнонайману працю колишніх в’язнів не як периферійне явище, а як системний елемент радянської моделі мобілізації трудових ресурсів, що перебував на межі між покаранням і формально цивільною зайнятістю. Наукова новизна полягає в комплексному аналізі вільнонайманоїпраці як специфічної форми примусу, інтегрованого в загальну систему функціонування таборів НКВС-МВС, що дає змогу по-новому поглянути на мобілізаційну модель радянськоїекономіки воєнного та повоєнного періодів. Проаналізовано психологічний стан формально вільних, а реально упосліджених людей, які опинилися в системі адміністративного нагляду та сегрегації. Висновки. Доведено, що від початку німецько-радянської війни, усуперечбазовим принципам класичного права щодо строковості покарання та навіть чинному законодавству СРСР, у таборах практикувалося затримання засуджених за «політичними»статтями, а після директиви № 185 від 29 квітня 1942 р. — примусове переведення їх у статус вільнонайманих. Замість звільнення була запроваджена масова економічна експлуатація(«зміна конфігурації паркану»). У такий спосіб сталінський режим прагнув забезпечити підприємства, підпорядковані НКВС-МВС, дешевою робочою силою та ізолювати колишніх «політичних» в’язнів від «здорової» частини суспільства, перетворивши віддалені місцевості на простір довічної неволі та рабства.