Вітальний наратив в УПА в 1943—1944 рр.: формування, функції, трансформації - Дзьобак, Володимир (Український історичний журнал, 2026)
Метою статті є дослідження формування та трансформації вітального наративу в Українській повстанській армії в 1943—1944 рр. як ключового механізму конструювання нормативної моделі чоловічої ідентичності. У центрі уваги публікації символічні практики, ритуали посвяти, дисциплінарні вимоги й публічна риторика, через які вибудовувався образ повстанця як уособлення жертовності, моральної витривалості та духовного піднесення. Методологічна основа дослідження ґрунтується на міждисциплінарному підході, який поєднує воєнну історію, історію повсякденності та воєнну психологію. Джерельний корпус становлять спогади учасників, архівні матеріали, пропагандистські тексти, присяги, внутрішні інструкції та звіти СБ ОУН. Особлива увага приділена емоційному виміру участі — страху, відданості, внутрішній трансформації та межам тілесної та моральної витривалості. У статті показано, що вітальний наратив виконував не лише мобілізаційну, а й нормативну функцію, задаючи очікування щодо поведінки, дисципліни, жертовності й прийняття смерті. Від другої половини 1943 р. в цьому наративі простежується відчутний зсув: загострення війни, внутрішні репресії та регіональні відмінності спричинили поступову втрату його цілісності. Аналіз цього перетворення дозволяє глибше зрозуміти напругу між ідеологічним проєктом і повсякденним досвідом учасників руху. Запропонована в розвідці аналітична рамка спрямована на історичну реконструкцію механізмів формування та трансформації вітального наративу в середовищі ОУН та УПА в 1943—1944 рр., що дозволяє розглянути його як частину ідеології та повсякденних практик підпілля і водночас спонукає до подальшого вивчення віктимного наративу в українському Рухові Опору.