«Село після імперії»: повсякденність, пам’ять і суб’єктність у трансформаційних процесах пострадянської України (1991—2020 рр.) - Смольніцька, Мирослава; Баришполець, Марина (Український історичний журнал, 2025)
Мета — показати, що українське село є повноцінним суб’єктом постсоціалістичних і постко лоніальних трансформацій й може бути включеним до глобального дослідницького поля. На прикладі мікроісторичного аналізу громад населених пунктів Київщини — Головурова та Кийлова проаналізовано, як у повсякденних практиках, просторових ініціативах і пам’яттєвих проєктах формуються нові моделі суб’єктності й дистанціювання від радянського порядку. Методологія дослідження міждисциплінарна, поєднує мікроісторичний підхід із постколоніальною оптикою та просторовим аналізом. Залучено концепти гібридності, мімікрії, культурної пам’яті й повсякденного спротиву як інструменти критики імперських структур повсякдення. Наукова новизна. Село позиціонується як активний суб’єкт постімперських трансформацій. Пропонується аналітична рамка «село після імперії» як альтернатива моделям модернізації або занепаду. Цей підхід інтерпретує сільські громади просторами повсякденної суб’єктності та соціальної резистентності, поєднуючи українські приклади з постсоціалістичною антропологією і глобальними постколоніальними студіями. Висновки. Випадок Головурова та Кийлова показав, що сільські громади не лише реагують на зовнішні виклики, а й формують власні стратегії адаптації й опору. Вони постають як осередки економічної винахідливості (маятникова міграція, дрібне підприємництво, неформальні практики), плюралізації пам’яті (музеї, фейсбук-групи, родинні архіви) та локальної суб’єктності (догляд за простором, саморепрезентація, горизонтальна взаємодія). Ці процеси — локальна адаптація, гібридизація простору, переозначення спадщини — демонструють здатність до культурного самоствердження в умовах структурної вразливості. Отримані результати відкривають перспективи для компаративного аналізу пострадянського досвіду у ширшому постімперському контексті.