Кримінальні злочини та смертна кара в Українській козацькій державі другої половини ХVII—XVIII ст.: судова практика - Гуржій, Олександр (Український історичний журнал, 2025)
Мета — ґрунтуючись на першоджерелах виявити основні види карних злочинів у Гетьманщині, що заслуговували на смертні судові вироки, а також відобразити трансформацію правових норм, які їх визначили. Дослідити зовнішні фактори, котрі впливали на рішення суддів. Застосовано наукові підходи соціальної історії та історичної антропології, мікроісторії і предметно-хронологічного аналізу, що дозволило на конкретних побутових прикладах простежити еволюцію сприйняття вищої міри покарання гетьманами, старшинами, міськими урядниками та сільськими громадами, а також показати «казусні» випадки відступів судів від чинного законодавства. Наукову новизну становить конкретика численних злочинів, їх розмаїття впродовж тривалого періоду в контексті змін у правових нормах поведінки. Висновки. Близько півтора десятка основних видів кримінальних злочинів каралися у Війську Запорозькому стратою. Найчисленнішими серед них значилися державна зрада (насамперед гетьмана), вбивства, зґвалтування, підпали. Набагато рідше траплялися смертні покарання за захоплення чужих маєтностей чи угідь. Особливо суворих катувань зазнавали крадії церковного майна, хулителі священнослужителів, віровідступники. Показовим стало те, що після страти злочинця частина його статків (в тому числі грошей) могла потрапити до рук не лише родичів загиблого, але й вищих представників судового процесу. Звідси, відповідно, виникала певна матеріальна зацікавленість останніх, а на цьому ґрунті розвивалася корумпованість судів.