Арешти дружин співробітників НКВС під час Великого терору та їх реабілітація в 1950-х рр. - Кузіна, Ксенія (Український історичний журнал, 2025)
Мета — проаналізувати досвід жінок — дружин «чекістів», котрі опинилися за ґратами після арешту їхніх чоловіків у 1937—1938 рр., а також тих, яким тоді вдалося уникнути ув’язнення. Розкриваються особливості процесу їх реабілітації у другій половині 1950-х рр. Методологія базується на концепції множинності жіночого досвіду. В дослідженні використано інструментарій соціальної антропології. Висновки. Досвіди заарештованих дружин енкавеесівців розглядаються в контексті репресивної політики та як частина історії репресованих жінок. Кампанія «чистки» НКВС у 1937—1938 рр. супроводжувалась арештами дружин співробітників цього відомства. Підставами слугували найперше родинні зв’язки, а ще «шпигунство», «участь в антирадянських організаціях» тощо. Розглянуто також досвід жінок, яким пощастило не зазнати ув’язнення, навіть попри арешт чоловіків. Поведінкові стратегії дружин в екстремальних умовах були варіативними: від покори та сприйняття до незгоди й опору. В радянських реаліях усі ці жінки носили тавро «дружин ворогів народу». У другій половині 1950-х рр. можливостями реабілітації, а також відновлення деяких майнових прав намагалися скористатися не лише репресовані, але й дружини «чекістів», котрі не зазнали переслідувань — усі вони апелювали до «справедливості» щодо їхніх чоловіків. І для перших, і для других реабілітація означала звільнення від спадщини доби Великого терору.