Страта через повішення у системі терору нацистських окупантів: Київ 1941—1943 рр. - Заболотна, Тетяна (Український історичний журнал, 2025)
Мета — дослідити місце й роль такого виду смертної кари, як повішення, у системі нацистського терору під час окупації столиці УРСР. Завдання полягає у спробі проаналізувати генезу публічних покарань, практику застосування, встановити місця страт, соціальні категорії населення, які найчастіше ставали жертвами цього виду розправ, дослідити вплив публічних страт на психологічний стан киян. Методологія. Застосовано комплекс наукових методів: історико-порівняльного аналізу, проблемно-хронологічний і контент-аналіз документальних джерел. Наукова новизна. Здійснено одну з перших спроб аналізу використання окупантами публічних повішень у Києві як інструменту знищення місцевого населення. Розширено знання про систему нацистського терору на захоплених територіях та узагальнено інформацію про місця здійснення такого виду страт у столиці УРСР. Висновки. Доведено, що нацистська Німеччина почала застосовувати повішення як публічне покарання в окупованих українських містах, включаючи Київ, раніше, ніж на території самого Третього Райху. Київ став полігоном випробування найжорстокішої політики знищення цивільного населення й борців руху Опору. Нацисти використовували цей середньовічний спосіб позбавлення життя не лише щоб заподіяти приреченому якомога більше страждань, а й з метою залякування населення. Обрані жертви часто були представниками різних соціальних груп, що мало символізувати невідворотність покарання для будь-кого, хто не підкорявся новій владі. Публічність таких страт мала глибокий психологічний вплив на киян, викликаючи страх, розпач і водночас ненависть до окупантів.