Німецьке ґубернаторство Миколаїв у 1918 р.: до постановки проблеми - Левченко, Лариса (Український історичний журнал, 2020)
Метою статті є постановка проблеми взаємин німецького військового командування з українським цивільним населенням на реґіональному рівні в 1918 р. З огляду на політичну, стратегічну, економічну значущість у ході Української революції 1917–1921 рр. для вивчення обрано Миколаїв і його округу. Методологічні засади дослідження ґрунтуються на принципах історизму, об’єктивності, системності, комплексності. При цьому використано методи власне історичного дослідження, архівної евристики та джерелознавчих досліджень. Наукова новизна. Уперше висвітлено реґіональний зріз відносин німецького військового командування з українським цивільним населенням у форматі інституцієзнавчого дослідження. Характеристика режиму «нетипової окупації», запропонована Р.Пирогом, завдяки цій студії поповнилася суттєвим аспектом – наявністю німецьких військово-цивільних органів влади. У березні 1918 р. німці створили в Миколаєві свою комендатуру, завдання якої полягало у співпраці з місцевими органами влади задля забезпечення власних військ, а на початку травня 1918 р. було запроваджене пряме військово-цивільне управління у вигляді ґубернаторства Миколаїв. Причиною його заснування стало прагнення німців установити контроль над місцевими суднобудівними заводами та Чорноморським флотом. Ґубернатор мав широкі повноваження стосовно цивільного населення, органів міського самоврядування, промислових підприємств, портів, трудових відносин, продовольчої справи тощо. У грудні 1918 – березні 1919 рр. йому довелося вирішувати проблему евакуації через Миколаїв німецьких військових частин із країн Азії. Втручання ґубернатора в міське життя мало точковий, але принциповий характер. Для подальшого дослідження німецьких органів влади в Україні революційного періоду, у тому числі миколаївського ґубернаторства, потрібно вивчити документи з архівів нашої країни та Німеччини.