Від роззброєння Армії крайової на Люблінщині до операції "Захід": винищення польського й українського підпілля підрозділами радянської 64-ї дивізії внутрішніх військ у 1944– 1948 рр. - Мотика Grzegorz (Український історичний журнал, 2020)
Мета дослідження полягає у представленні бойових дій 64-ї дивізії внутрішніх військ НКВС, сформованої восени 1944 р. та переданої в розпорядження інструктора СРСР при польському міністерстві громадської безпеки. Головним завданням цього з’єднання була ліквідація антикомуністичного партизанства в Польщі. У боротьбі проти нього підрозділи дивізії досягли значних успіхів – у 1945 р. це було найефективніше антипартизанське формування, без допомоги якого польські комуністи не змогли б утримати свою владу. Однією з небагатьох поразок з’єднання став спільний удар польських партизанів та Української повстанської армії на Грубешів у травні 1946 р. Дивізія передислокувалася з території Польщі в березні 1947 р., після фальсифікації виборів до сейму, коли вже для влади комуністів у країні не було ніякої загрози. Особовий склад переведеної на захід УРСР військової частини до її розформування у травні 1948 р. відповідав за безпеку Дрогобицької обл., залучався до ліквідації загонів УПА та репресивних акцій проти місцевого населення. Восени 1947 р. під час операції «Захід» вояки дивізії забезпечували депортування з Дрогобиччини вглиб СРСР майже 15 тис. людей. Методологія дослідження ґрунтується на критичному аналізі архівних джерел. Використано історико-порівняльний та мікроісторичний підходи із застосуванням політологічних методів. Наукова новизна. Уведено в обіг нові історичні джерела, висвітлено невідомі досі епізоди історії сталінського репресивного апарату, адже в дотеперішніх студіях фахівці зосереджувалися лише на «польській частині» дій 64-ї дивізії. Радянська влада винищувала польський та український рухи опору з подібними детермінацією і брутальністю.