Формування іміджу України в медіапросторі Іспанії (1991-2013 рр.) - Ілюк, Тетяна; Гетьманенко, Катерина (Український історичний журнал, 2024)
Мета — дослідити формування стереотипів іміджу України в медіапросторі Іспанії з моменту проголошення незалежності до початку війни Росії проти нашої держави. Виявлено ключові іміджеві характеристики України, простежено їх трансформацію у процесі історичного розвитку, з’ясовано чинники, що вплинули на формування національного іміджу. Наукова новизна полягає в реконструкції комплексного уявлення про нашу країну в очах іспаномовної аудиторії, здійсненого на основі аналізу широкої джерельної бази матеріалів двох провідних медіа Іспанії (опрацьовано 13 046 публікацій). Стаття має міждисциплінарний характер. При її підготовці використано методи моніторинґу, контент- і дискурс-аналізу, компаративного аналізу. Застосування проблемно-хронологічного та історико-порівняльного методів дозволило виявити чинники впливу і простежити процес формування іміджу в його історичній ретроспективі. Висновки. З’ясовано, що увага іспаномовного світу була хоч і незначною, проте демонструвала сталі тенденції до висвітлення подій в Україні. Основною проблемою іміджу нашої країни впродовж досліджуваного періоду стало ототожнення з Росією, російським культурним простором та відсутність чіткої репрезентації власної національної ідентичності й культурної самобутності на міжнародній арені. Імідж формувався хаотично, представлення держави більшою мірою зводилося до висвітлення знакових подій історії, або ж гучних скандалів. Наслідком відсутності планомірної державної роботи з просування власних наративів та формування іміджу стало домінування в інфопросторі негативних конотацій («корупція», «слабкість влади», «бідність» та ін.). Натомість потенціал просування культурних наративів, технологічних здобутків, власної ідентичності й самобутності не набув достатнього висвітлення і здебільшого зводився до висвітлення помітних спортивних, культурних подій чи персоналій (які нерідко навіть приписувалися російській культурі). Ситуація почала змінюватися після «Помаранчевої революції» та «Євромайдану». При цьому, негативні конотації не втрачали своєї ваги й фокус уваги дуже швидко знову перемістився на вади правової системи, політичні кризи, прояви корупції тощо. Відсутність просування власного культурного продукту, нашої історії та національної ідентичності створили певний вакуум розуміння, що в подальшому дозволило російській пропаганді заповнити цю нішу й нав’язати значній частині іспаномовного світу власне сприйняття нашої країни як території російського впливу.