Георгій Ботезат і його внесок у світову авіацію та астронавтику - Журило, Д. Ю.; Гутник, М. В.; Журило, А. Г. (Космічна наука і технологія, 2024)
У статті показано життєвий та науковий шлях першого доктора наук у галузі авіації – Георгія Ботезата. Учений разом із Миколою Жуковським, Ігорем Сікорським, Степаном Тимошенко, Олександром Фан-дер-Флітом і Олександром Лебедєвим був одним із організаторів Повітряного флоту Російської Імперії. Проаналізовано роботи Г. Ботезата у галузі імпульсної теорії повітряних гвинтів, зокрема, зазначено, що на основі своєї теорії вчений вивів формули для забезпечення стійкості польоту літаків і вертольотів. Він автор різних винаходів: гигроскопічного прицілу та іншої авіаційної техніки. Ним розроблені тренувальні балістичні таблиці, що дозволяли вносити поправки на швидкість польоту і напрям вітру. Коротко висвітлено біографію Г. Ботезата, акцентуючи на період його навчання в Харківському технологічному інституті. Показано причини від'їзду Г. Ботезату до США. Стверджується, що саме тут його талант конструктора і творця вертольотів оригінальної системи розкрився найкращим чином. У 1922 р. Георгію Олександровичу за фінансової підтримки американського уряду вдалося побудувати працездатну модель вертольота без прототипів та експериментів, лише за результатами розрахунків. Аналізуються причини, через які Г. Ботезату не вдалося домогтися запуску серійного виробництва вертольотів. Наведено інформацію про діяльність компанії, заснованої Ботезатом, що займалася виробництвом вентиляторів нового типу для ВМС США. Вентилятори системи Ботезату були встановлені у Рокфеллер-центрі, в Нью-Йорку, а також встановлювалися на американських танках. Підкреслюється, що І. Сікорський також використовував у своїх дослідженнях роботи Г. Ботезата. Повідомляється, що розрахована Ботезатом траєкторія польоту в повітряному і безповітряному космосі використовувалася при розробці американської програми пілотованої посадки на Місяць з використанням системи «Аполлон».