Іван Пулюй: до 175-річчя від дня народження - Шендеровський, В. А. (Science and Science of Science, 2025)
Іван Павлович Пулюй народився на Тернопільщині. Його праці з фізики містили перевідкриття (1896) X-променів (рентгенівських променів), сконструйовані ним прилади було відзначено найвищими нагородами на всесвітніх і міжнародних виставках, а винаходи з електротехніки й телефонії запатентовано в передових країнах Європи. Продовжуючи розпочату в гімназії роботу з підготовки українськомовних підручників для середніх шкіл та гімназій, І. Пулюй почав реалізацію великого задуму — українськомовного видання духовної літератури. Після завершення у 1872 р. навчання на природничому відділенні філософського факультету І. Пулюя як кращого випускника залишили для дослідницької роботи у фізичній лабораторії університету. У 1876 р. І. Пулюй захистив дисертацію, здобув ступінь доктора «philosophiae naturalis» і повернувся до віденського університету, де викладав молекулярно-кінетичну теорію газів і теорію теплоти. На окрему увагу заслуговує діяльність І. Пулюя в галузі електроенергетики. Починаючи з 90-х років він стає найбільш авторитетним експертом із питань проектування й будівництва електростанцій та електричних мереж на території Чехії. І. Пулюй ніколи не забував про освітні потреби рідного народу. Після затвердження в 1892 р. статуту Наукового товариства ім. Шевченка (НТШ) у Львові він опублікував деякі свої наукові та науково-популярні статті спочатку в «Записках НТШ», розробляв українську науково-технічну термінологію. Серед перших дійсних членів НТШ (1899 р.) було ім’я І. Пулюя.