Теоретичні аспекти взаємозв’язку, взаємообумовленості та відповідальності науки і мистецтва в інформаційну епоху - Мех, О. А.; Мех, Н. О. (Science and Science of Science, 2025)
У статті висвітлено проблему взаємодії науки і мистецтва, проаналізовано природу їх взаємообумовленості та відповідальності, зокрема в контексті розбудови глобальної цифрової соціокультурної системи. Попри існування між наукою і мистецтвом суттєвої різниці як у меті існування, так і в методах, між ними все ж існує давній зв’язок, сформований на основі такого спільного явища, як «творчий акт», а також низки суспільних ефектів, аналіз яких і складає актуальність роботи. Метою дослідження є оцінка теоретичних аспектів зв’язку, взаємообумовленості та відповідальності науки і мистецтва, визначення їх ролі і впливу на соціокультурну систему, обґрунтування перспектив. До завдань належить аналіз понятійного апарату, виділення ключових аспектів і причин зв’язку науки і мистецтва, наявних концепцій, які розкривають природу та елементи їх єдності і відмінності, історико-культурну взаємодію в часі, а також когнітивно-психологічні та матеріально-технічні фактори, що обумовлюють їх існування. До методів дослідження належать принципи історизму, системного підходу, причинно-наслідкового зв’язку, міждисциплінарності, а також загальнонаукові методи. У статті представлено антропологічний аспект науки і мистецтва, ключові аспекти їх схожості, єдності та відмінності у розрізі їх мети існування, методів, процесів і кінцевого продукту. На цій основі виділено фактори і приклади, де обидві сфери обумовлюють існування одна одної. Зокрема, наука впливає на мистецтво через нові знання про дію людського мозку, природу свідомості, механізми спостереження, сприйняття, емоцій тощо, які допомагають митцям розвинути психоемоційний вплив на людину, а також через матеріали, техніку і технології, що стають для митців засобами творчості. Мистецтво діє на науку через феномен творчості і креативності, методи їх розвитку, через художні образи, які надихають учених на наукові відкриття. До висновків належать положення про те, що зв’язок між наукою і мистецтвом значно посилився під дією науково-технічного прогресу та глобальної цифрової трансформації, наукові підходи і технології все більше домінують у виробництві візуального художнього контенту, а мистецькі посилили свій вплив у створенні нових типів цифрової реальності, зокрема віртуальної. Наука і мистецтво розширюють спільний потенціал, формують новий тип соціокультурного впливу на суспільство засобами постіндустріальної цифрової епохи.