ОЦІНКА ДНК-СТАТУСУ ТА ОСОБЛИВОСТІ ЕКСПРЕСІЇ ЦИКЛІНІВ D1, Е І ТРАНСКРИПЦІЙНОГО ФАКТОРА E2F1 У КЛІТИНАХ ЕПІТЕЛІАЛЬНИХ ПУХЛИН ЕНДОМЕТРІЯ - Юрченко , Н.П.; Глущенко , Н.М.; Бучинська , Л.Г. (Oncology, 2019)
Прогнозування перебігу пухлинного процесу — одне з нагальних завдань клінічної онкології. Це повною мірою стосується і раку ендометрія (РЕ), захворюваність на який залишається високою. Важливою особливістю РЕ є його клінічний поліморфізм у межах одного гістологічного типу і стадії захворювання, що аргументує пошук біомаркерів, експресія яких дозволить визначити карциноми ендометрія, що асоціюється з більш агресивним перебігом захворювання. Мета: оцінка плоїдності, експресії циклінів D1 і Е і транскрипційного фактора E2F1 залежно від клініко-патологічних особливостей РЕ. Об’єкт і методи: операційний матеріал 68 хворих на РЕ І–ІІ стадії віком від 36 до 72 років (середній вік — 59,3 ± 3,2 року), досліджено з використанням морфологічного, імуногістохімічного, цитофлуориметричного і статистичного методів. Результати: визначено, що серед досліджених зразків пухлин ендометрія, популяція анеуплоїдних клітин визначалась у 15,8% випадках РЕ, переважна більшість (88,9%) яких характеризувались індексом ДНК (іДНК) > 1,0, низьким ступенем диференціювання і глибокою інвазією в міометрій (77,8%), на відміну від диплоїдних новоутворень (54,2 і 35,4% відповідно). З’ясовано, що у новоутвореннях ендометрія з анеуплоїдією спостерігається зростання експресії цикліну D1 (23,4 ± 8,3%), вірогідно більша кількість клітин з експресією цикліну E (25,8 ± 7,6%) і транскрипційного фактора E2F1 (14,1 ± 1,8%) та вищим (31,1 ± 3,2%) індексом проліферації (ІП), порівняно з цими показниками у диплоїдних пухлинах (відповідно 11,8 ± 1,6; 12,2 ± 6,9; 5,2 ± 1,7; 22,7 ± 1,4%; p < 0,05). Висновок: встановлено, що серед ендометріоїдних карцином ендометрія спостерігаються пухлини з анеуплоїдією, які характеризуються переважно глибокою інвазією в міометрій, вірогідно вищими ІП та експресією циклінів D1, Е і транскрипційного фактора E2F1 порівняно з такими показниками у диплоїдних пухлинах. Виявлені фенотипові особливості РЕ поряд зі статусом ДНК можуть бути основою для визначення більш агресивних форм цієї патології.