ПОРІВНЯЛЬНИЙ АНАЛІЗ РЕЗУЛЬТАТІВ ЗАМІЩЕННЯ ПОЛОВИННИХ ДЕФЕКТІВ ЯЗИКА У ОНКОЛОГІЧНИХ ХВОРИХ ПРИ ЗАСТОСУВАННІ РІЗНИХ РЕКОНСТРУКТИВНИХ ПІДХОДІВ - Кравець, О.В.; Процик, В.С.; Колеснік, О.О.; Хлинін, О.В.; Гур’янов, В.Г. (Oncology, 2018)
Мета: порівняння результатів пластичного заміщення половинних дефектів язика із застосуванням вільного променевого аутотрансплантата передпліччя та регіонарних клаптів — субментального або надключичної артерії. Об’єкт і методи: до дослідження включено 38 хворих на рак язика та слизової оболонки дна ротової порожнини III–IV стадій, яким проведене хірургічне лікування в обсязі гемірезекції язика та шийної лімфодисекції. Хворі перебували на лікуванні у відділенні пухлин голови та шиї Національного інституту раку у період з 2014 по 2016 р. Пацієнти розподілені на три групи залежно від виду реконструктивної методики, застосованої для заміщення половинного дефекту язика. Першу групу склали 11 пацієнтів, у яких усунення дефекту проводили регіонарним клаптем надключичної артерії. Другу — 12 хворих, у яких для заміщення дефекту використано вільний променевий аутотрансплантат передпліччя. Третю — 15 пацієнтів, у яких усунення дефекту проводили регіонарним субментальним клаптем. Порівнювали тривалість оперативного втручання, термін стаціонарного лікування, післяопераційні ускладнення, ускладнення після пересадки клаптів та в донорській ділянці, функціональний статус і якість життя хворих. Результати: cередній час операції у пацієнтів 2-ї групи становив 9,6 ± 0,4 год проти 5,4 ± 0,2 і 5,6 ± 0,3 год у хворих 1-ї та 3-ї груп відповідно (p < 0,05). Частота ускладнень у донорській ділянці в цій групі становила 49,9% проти 9,1% у хворих 1-ї та 6,7% у пацієнтів 3-ї групи (p = 0,01). Статистично значущих відмінностей у термінах стаціонарного лікування (p = 0,17), частоті ускладнень після пересадки клаптів (p = 0,59), частоті післяопераційних ускладнень (p = 0,94), функціональному статусі (p > 0,05) та якості життя (p > 0,05) між групами не виявлено. Застосування вільного променевого аутотрасплантата передпліччя пов’язано зі зростанням ризику розвитку ускладнень у донорській ділянці (відношення шансів = 14; 95% довірчий інтервал 1,4–143) порівняно з використанням субментального клаптя та клаптя надключичної артерії. Висновки: застосування регіонарних клаптів (субментального та надключичної артерії) порівняно з вільним променевим аутотрансплантатом передпліччя достовірно зменшує тривалість оперативного втручання та частоту ускладнень у донорській ділянці. Статистично значущих відмінностей у термінах стаціонарного лікування, частоті ускладнень після пересадки клаптів, післяопераційних ускладнень, функціональному статусі та якості життя хворих між пацієнтами досліджуваних груп не виявлено.