НАУКОВО-ОСВІТНЯ ІНФРАСТРУКТУРА ЯК ДЕТЕРМІНАНТА ГЛОБАЛЬНОГО КОНКУРЕНТНОГО ЛІДЕРСТВА - ІЛЬНИЦЬКИЙ , Денис (Економіка України, 2024)
Сучасна наукова періодика містить недостатньо аргументів щодо високої ролі науково-освітньої інфраструктури (НОІ) в глобальній економіці знань. Основні течії теоретичних поглядів на наукову, технологічну та інноваційну політики як інструменти використовують розвиток інфраструктури. Освіту, інноваційну систему та інформаційно-комунікаційну інфраструктуру вважаються, згідно з позицією Світового банку, основними складовими економіки знань. До ключових компонентів інтелектуального капіталу відносять віртуальну та фізичну інфраструктури. Дослідницькі університети та університетсько-промислове співробітництво (УПС) впливають на економічний розвиток, оскільки виконують широке коло функцій, набираючи різних форм. Роль же уряду полягає переважно у мотивації до їх удосконалення. Компліментарність академічних досліджень і застосування їх результатів у промисловості є головним рушійним чинником розгортання УПС. У розвинутих країнах визнається важлива роль НОІ у забезпеченні ефективності критичної інфраструктури. Досліджено критичність науково-освітньої інфраструктури в забезпеченні глобального конкурентного лідерства країн на основі кореляційного аналізу та побудови конкурентних карт ринків за якісними показниками, які використовуються Всесвітнім економічним форумом для обчислення індексу глобальної конкурентоспроможності. Виявлено, що інфраструктура належить до тих чинників, які найтісніше пов’язані з ВВП на душу населення. Побудова карт світового науково-освітнього ринку на прикладі УПС продемонструвала лідируючі позиції розвинутих країн і слабкі позиції України. Вирішення питання розвитку науково-освітньої інфраструктури має спиратися на аксіому довгостроковості та безперервності як самого процесу розвитку, так і дії якісної науково-освітньої інфраструктури. Україні слід усвідомити визначальну роль науки та освіти для переходу до інноваційного етапу розвитку.