ПРОМИСЛОВА ПОЛІТИКА І МЕХАНІЗМ ЇЇ РЕАЛІЗАЦІЇ - ЗВЄРЯКОВ , Михайло (Економіка України, 2024)
Обгрунтовано об’єктивну необхідність проведення промислової політики як форми неоіндустріалізації. Зазначено, що відсутність промислової політики у країні спричинила скорочення промислового виробництва, а також доданої вартості у структурі ВВП. Звернуто увагу на той факт, що проблема промислової політики актуалізується в епоху глибокої системної кризи, яку переживає наша країна, коли обговорюються складові нової економічної політики як основи для довгострокової стратегії розвитку. Доведено тезу про те, що саме за допомогою промислової політики можливо змінити галузеву структуру з метою стимулювання економічного зростання на базі підвищення продуктивності праці. Сама промислова політика стає способом державного регулювання прогресивних структурних змін у сфері виробництва. Розглянуто моделі промислової політики на різних етапах індустріального розвитку. Показано, що в більшості розвинутих країн відбулась еволюція промислової політики від галузевої до політики підвищення конкурентоспроможності. Інструментами досягнення такої мети слугують заходи інституціонального характеру. Зроблено акцент на тому, що створення інституціональних умов для виникнення фірм у будь-якій галузі, яка реалізує масштабні інноваційні проекти, – головне завдання промислової політики на макрорівні. Забезпечення розширеного відтворення фірм, здатних здійснювати необхідні інвестиційні проекти з підвищення конкурентоспроможності, – необхідний елемент промислової політики на мікрорівні. Підкреслено, що головні завдання промислової політики в Україні – це формування повноцінного корпоративного сектору, сприйнятливого до нововведень, а також створення інститутів розвитку. Розробка національної промислової політики, з одного боку, повинна спиратися на багатий історичний досвід високорозвинутих країн, а з іншого – виходити з власного минулого і сучасного соціально-економічного і політичного розвитку країни.