СТАГНАЦІЯ УКРАЇНСЬКОЇ ЕКОНОМІКИ: НЕЗАВЕРШЕНІСТЬ РЕФОРМ ЧИ ПРОДУМАНА ПОЛІТИКА? - ЄЩЕНКО, Петро (Економіка України, 2024)
У статті дається характеристика української економіки, змін її струк-тури і соціального становища населення внаслідок неоліберальної еконо-мічної політики. Обгрунтовується, що причини сьогоднішнього кризового стану полягають не тільки в окресленій теорії, у здійснюваній на її базі економічній політиці, у правовій інфраструктурі (законах, інструментах їх підтримання, звичаях), але й у тих реаліях, які були характерними для структури економіки нашої республіки і зумовленими її багаторічними міжреспубліканськими зв’язками у складі єдиного народногосподарсько-го комплексу СРСР. Якщо надалі в Україні використовуватиметься неолі-беральна теорія з адекватною політикою, то країна не тільки залишиться для капіталістичної економіки периферією сировинного типу з вузьким внутрішнім ринком і сильною залежністю від експорту, але й перетво-риться на «чорну діру» зосередження хаосу. Автор показує, що Україна входить до ринкової системи координат методом проб і помилок, а також проведення сумнівних експериментів протягом багатьох років. Він обгрунтовує висновок, що зростання ВВП перебуває у прямій залежності від норми вкладень в основний капітал, який у нашій країні перебуває на вкрай низькому рівні. Для сталого роз-витку економіки слід збільшити інвестиції до 20–25% ВВП. Для цього в Україні необхідно створити сприятливий інвестиційний клімат як для іно-земного інвестора, так і для внутрішнього. Треба відмовитися від сліпого копіювання досвіду інших країн, і в тому числі – у сфері побудови ринку. Враховуючи менталітет нашого народу, його історію і традиції, ринок до-цільно формувати на основі різних неексплуататорських форм власності: колективно-трудової, одноосібної та державної. На думку автора, подолати соціально-економічну кризу в Україні мо-жливо за умови націлювання економіки, політики та ідеології на людину з раціональними потребами і високими морально-етичними нормами. Ви-значено основні напрями діяльності держави, які можуть змінити сучасну ситуацію і подолати подальше поглиблення кризи.