ОПТИМІЗАЦІЯ ФОНДООЗБРОЄНОСТІ НА ПРОМИСЛОВИХ ПІДПРИЄМСТВАХ ЗА ДОПОМОГОЮ ВИРОБНИЧИХ ФУНКЦІЙ - ЯНКОВИЙ , Олександр; ЯНКОВИЙ , Володимир (Економіка України, 2019)
Нехтування питаннями управління фондоозброєністю на промислових підприємствах, брак інформації про рівень її відмінності від оптимальної величини неухильно призводять до нераціонального використання основних виробничих фондів і робочої сили. Це, у свою чергу, неминуче проявляється в зниженні конкурентоспроможності окремих вітчизняних товаровиробників, погіршенні їх фінансового становища і, врешті-решт, завершується банкрутством. Таким чином, необхідно постійно відстежувати виникнення неоптимальної фондоозброєності, яка здатна викликати відносний надлишок одного з найважливіших виробничих факторів-ресурсів і зниження ефективності використання іншого. Запропоновано процедуру аналітичного визначення оптимальної фондоозброєності товаровиробника за допомогою граничної норми технологічного заміщення ресурсів у рамках динамізованих виробничих функцій, що дозволило перевірити наукову гіпотезу про відносну надлишковість основних засобів порівняно з оплатою праці не тільки на рівні галузі промисловості, а й на окремих машинобудівних і харчових підприємствах. Зокрема, обґрунтовано ряд узгоджених критеріїв оптимальної фондоозброєності, коли побудована виробнича функція адекватно описує варіацію в часі техніко-економічних показників товаровиробника, та розроблено альтернативні управлінські рекомендації у разі виявлення неоптимальності фактичної фондоозброєності на підприємстві. Апробація запропонованих теоретико-методологічних положень і практичних рекомендацій на вітчизняних підприємствах різних галузей промисловості показала, що на підприємствах машинобудування і харчової промисловості України в останні роки спостерігався істотний надлишок основних виробничих фондів порівняно з оплатою праці. Фактичне перевищення необхідної фондоозброєності, тобто її неоптимальність, у цей період сформувалося під впливом двох головних чинників: наявності на підприємствах промисловості великої кількості застарілого і спрацьованого техніко-технологічного устаткування, яке неефективно використовувалось, й штучного заниження вартості виробничого фактора «робоча сила», що проявляється в необґрунтовано низькій оплаті праці персоналу досліджуваних підприємств.