ІСТИНА VS ІЛЮЗІЯ В СУЧАСНІЙ ЕКОНОМІЧНІЙ НАУЦІ - ЛАГУТІН, Василь (Економіка України, 2025)
На підставі сучасної методології економічних досліджень проаналізовано проблему «істина vs ілюзія» в економічній науці. Для цього розкрито специфіку методології пошуку істини на противагу проявам ілюзій у контексті епістемології дослідження соціально-економічної реальності, що динамічно розвивається і постійно ускладнюється. Показано, що при ілюзіях за зовнішньою подібністю об’єктивності насправді мають місце методологічні хиби, теоретичні помилки, викривлене сприйняття економічної реальності. Запропоновано принцип полікритеріальності демаркації економічної істини та ілюзії (онтологічні, епістемологічні, інституційні критерії та інструментальні ознаки). Обґрунтовано, що результати досліджень у економічній науці повинні онтологічно і епістемологічно підтверджуватися логікою розгортання економічних категорій. У контексті плюралізму сучасної економічної науки окреслено методологічні підходи неокласичної ортодоксії і гетеродоксальних теорій до пошуку економічної істини. Виявлено, що неокласична ортодоксія успішно продукує економічні знання для умов суспільної стабільності й сталості, рівноважності ринків, раціонального вибору, коли перехідні економічні процеси, пов’язані з нелінійним економічним розвитком, соціалізацією, випереджальними інституційними змінами, не є пріоритетними. Показано, що неокласична ортодоксія перевантажена неоліберальними ілюзіями. Можливості виникнення ілюзій у гетеродоксальній економічній науці, як правило, пов’язані із звуженням об’єкта дослідження. Обґрунтовано важливість економічного факту (практичного, емпіричного і наукового, теоретичного) для проблеми «істина vs ілюзія». На основі виділення фактів та їх інтерпретації розглянуто новітні тренди розвитку економіки генеративного штучного інтелекту (генШІ). Факт наявності економіки генШІ інтерпретується за допомогою пофазного підходу, який дає змогу виокремити й проаналізувати органічну єдність чотирьох фаз даної економічної системи. Показано, що постійні зловживання в суб’єктно-об’єктному чотирикутнику «цифрові компанії – цифрові платформи – штучний інтелект – користувачі (споживачі)» стають основним джерелом монопольного прибутку платформного капіталу.