ДЕТЕРМІНАНТИ РОЗВИТКУ БАНКІВСЬКОГО СЕКТОРУ: ДАНІ ЩОДО КРАЇН АРАБСЬКОГО МАГРИБУ - ДАХМАН, Мохаммед Алі; БЕТТІУЇ, Несрін; БЕНДОБ, Алі (Економіка України, 2025)
Розраховано показники розвитку банківського сектору в країнах Магрибу (Алжир, Марокко і Туніс), висвітлено його детермінанти за допомогою методу узагальнених моментів (GMM) для моделі динамічної панелі. У дослідженні, що охоплює 24 комерційні банки (державні й приватні), використано три індикатори (ефективність, глибина, стабільність) і зведений індикатор з методу головних компонентів (PCA) за 2006–2023 рр. Одним з ключових висновків є те, що інституційна якість, правове середовище і управління поліпшують діяльність банківського сектору, тоді як інфляція і демократія перешкоджають їй. Інституційна якість підвищує ефективність, натомість відкритість торгівлі, правова якість і економічне зростання знижують ефективність у країнах Магрибу. Результати підкреслюють, що відкритість торгівлі, інституційна і правова якість, рівень доходу й управління позитивно корелюють з фінансовою глибиною, тоді як інфляція і економічне зростання демонструють зворотну залежність. Що стосується індексу стабільності, то він позитивно корелює з інституційною якістю і рівнем доходу і обернено — з відкритістю торгівлі в банківському секторі й економічним зростанням. Відповідно, зроблено висновок, що марокканські комерційні банки, порівняно з банками Тунісу і Алжиру, мають найвищий рівень банківського розвитку, оскільки дані свідчать, що вони накопичили значні фінансові ресурси (кредитування приватного сектору), характеризуються банківською стабільністю (Z-індекс), високими рейтингами технічної ефективності й технічними інноваціями в банківському секторі. У свою чергу, туніські й алжирські банки стикаються з серйозними коливаннями глибини і стабільності через посилене державне втручання.