СИНЕРГІЯ ДЕРЖАВНОГО І ПРИВАТНОГО СЕКТОРІВ ДЛЯ СПРИЯННЯ РОЗВИТКУ СОЦІАЛЬНИХ ІНІЦІАТИВ - ТЕЙМУРОВ, Мурад (Економіка України, 2024)
Здійснено огляд еволюції парадигм державного управління, зосереджено увагу на переході від класичного державного управління до нового публічного менеджменту (НПМ) і появі державно-приватного партнерства (ДПП). Розглянуто, як НПМ, що виник у 1980-х роках, для підвищення ефективності й результативності державних послуг запозичував принципи приватного сектору. До ключових особливостей НПМ належать децентралізація, підвищена підзвітність і сильний акцент на результатах і показниках ефективності. Концепція державно-приватного партнерства виникла як відповідь на обмеження політики приватизації і передбачає співпрацю, за якої поділяються як ризики, так і відповідальність між державним і приватним секторами для надання послуг або реалізації проєктів. Простежено історичний розвиток ДПП і висвітлено його широке впровадження в різних секторах у всьому світі, таких як інфраструктура, охорона здоров’я і освіта. ДПП має на меті з використанням переваг обох секторів поліпшити надання послуг і реалізацію проєктів, пропонуючи більш гнучкий та інноваційний підхід до державного управління. Підкреслено значення цих парадигм у формуванні сучасного державного управління і показано, як НПМ і ДПП змінили ролі, обов’язки й методології у галузі, що в цілому засвідчує перехід до більш динамічних, гнучких і орієнтованих на результат підходів в управлінні державним сектором, що відображає ширші тенденції в управлінні й державній політиці.