СОЦІАЛЬНО-ЕКОНОМІЧНЕ ПІДҐРУНТЯ СОЦІАЛЬНОЇ ВРАЗЛИВОСТІ ПРАЦЕЗДАТНОГО НАСЕЛЕННЯ - СТОЖОК, Людмила (Економіка України, 2024)
Україна – соціальна держава, у якій питання захисту соціальних прав є першочерговими і становлять основу сталого розвитку країни. Попри масштабність соціальних реформ, у країні не зменшилася соціальна нерівність, а якість програм соціального захисту не відповідає потребам. З огляду на таку проблематику, досліджено динаміку соціальної вразливості працездатного населення задля осучаснення її змістовності, що є основою забезпечення реалізації захисту соціальних прав за принципом соціальної справедливості з урахуванням інклюзії. Використано методи обробки даних, аналізу, системного підходу, узагальнення. Методологія дослідження ґрунтується на залученні даних електронних джерел і відкритої статистики. Дослідження динаміки факторів соціальної вразливості працездатного населення свідчить про незмінність соціальних ризиків та їх посилення. Їх нашарування – це каталіз, що спричиняє і спричинятиме зростання соціальної нерівності. Аналіз дає можливість виокремити такі індикатори низької ефективності дій, що є підґрунтям соціальної вразливості: за достатнього рівня продуктивності праці – низький рівень заробітної плати, за високого рівня охоплення освітою населення – невисокий рівень якості робочої сили, за великою кількістю навчальних закладів – незмінна проблема першого працевлаштування серед випускників, невідповідність між попитом і пропозицією на ринку праці. Посилення вразливості до наслідків нових ризиків (передчасне вилучення з ринку праці, зниження працездатності й мобільності, знецінення людського капіталу, втрата покоління працездатного віку) є неминучим, тому головне завдання – недопущення загострення синдрому відкладеного життя на невизначений проміжок часу. Нині особливо гостро постає потреба в оцінюванні чутливості соціальної вразливості, оскільки ніхто не може бути захищеним від наслідків непередбачуваних ризиків. Відповідно, пріоритетом у соціальному захисті має бути не соціальне утримання, а надання можливостей ефективно використовувати й накопичувати людський капітал.