ЕНДОГЕНІЗАЦІЯ РОЗВИТКУ ЕКОНОМІКИ У ВИМІРІ РІВНОПРАВНОСТІ ВІДНОСИН ДЕРЖАВИ, БІЗНЕСУ ТА СУБ’ЄКТІВ ГОЛОСУВАННЯ - ГЕЄЦЬ, Валерій (Економіка України, 2024)
В Україні відбувається боротьба між колективізмом минулого та індивідуалізованою активністю сучасності із схильністю до опортуністичної поведінки. Ця глибока суперечність є історично зумовленою, і, власне, це й задало вищий рівень соціального втілення у формування екстрактивних інститутів. Таким чином, і перед суспільством, і перед державою постає завдання гармонізації діяльності державних інститутів, церковних організацій, партій і рухів, оскільки неконтрольовані ринки за своїми наслідками є руйнівними, бо позбавлені морального фундаменту. В останні три роки в Україні, після істотного падіння економіки і реалізації політики жорсткої економії, 51,1% населення мають рівень доходів, нижчий за прожитковий мінімум. Можливості подолання зазначеної деструкції в доходах населення України значно обмежені, оскільки ця негативна тенденція логічно пов’язана з відповідними глобальними процесами, які через 20 років можуть поглибити нерівність як у доходах, так і щодо контролю над власністю. А це буде ще більш несправедливим стосовно людей, і, відповідно, формуватимуться "світи мільярдів бідняків", як нині стверджують фахівці з проблем бідності. І це буде характерною ознакою "нового середньовіччя", на чому вже теж наголошувалося, оскільки загальновизнано, що ті, хто має майно або капітал, багатіють набагато швидше, ніж ті, хто такого майна не має. Нинішні інститути держави і влада, в тому числі і в Україні, в цілому характеризуються низьким рівнем довіри в суспільстві. Отже, без тісної співпраці держави з організаціями громадянського суспільства успішне реформування вітчизняної економіки та проведення активної економічної політики якщо і можливі, то тільки завдяки надто повільному просуванню вперед, та ще й під тиском зовнішніх факторів, які не завжди реалізуються в національних інтересах. Ось чому в Україні мають актуалізуватися засади "розвиваючого протекціонізму" відповідно до національних економічних інтересів, які перебувають під серйозним екзогенним тиском. Саме тому необхідно здійснити перехід на стабільну траєкторію довгострокового економічного зростання на основах ендогенізації, завдяки якій знижуватиметься роль екзогенних чинників в економічному розвитку, які нині домінують.