ОПОДАТКУВАННЯ ГОТІВКОВИХ РОЗРАХУНКІВ ЯК ЗАСІБ ОБМЕЖЕННЯ ПОПИТУ НА ГОТІВКУ І ДЕТІНІЗАЦІЇ ЕКОНОМІКИ - ПАРНЮК, Володимир (Економіка України, 2021)
Дослідження показали, що політика Національного банку України стосовно зменшення готівки в обігу не є послідовною. Пріоритетом для нього виступає задоволення зростаючого попиту на готівку, а не вжиття заходів щодо обмеження готівкового обігу. На підтвердження цієї думки наведено дані за 2020 р., коли відбулося стрімке зростання готівки в обігу, співвідношення якої до ВВП зросло з 9,7% (за погодженого з МВФ рівня у 9,5%) до 12,3%. В українських реаліях існує прямий зв'язок між кількістю готівки в обігу і рівнем тіньової економіки. Чим більше готівки в обігу, тим масштабнішою є тіньова економіка, вищим рівень корупції, більшою кількість кримінальних злочинів. НБУ фактично став установою, яка формує головну умову тіньової економіки – постачає достатню для тіньового обігу кількість готівки. Реагування на зростаючий попит на готівку потребує значних коштів на виготовлення нової готівки. Такі витрати включаються до кошторису адміністративних витрат НБУ. В разі нестачі власних доходів НБУ фінансування його збитків має здійснюватися з бюджету наступного року. Для покриття можливого дефіциту НБУ пропонується запровадити збір за готівкові розрахунки. Його введення розглядається як інструмент обмеження попиту на готівку в господарському обороті, а не як постійно зростаюче джерело наповнення бюджету. Платниками збору будуть особи, які за придбані товари розраховуються готівкою. Запровадження такого збору стимулюватиме скорочення готівкових розрахунків, отже, і тіньової економіки.