ТРАНСФОРМАЦІЯ ЕКОНОМІЧНОЇ СОЦІАЛІЗАЦІЇ ЯК ФОРМИ СОЦІАЛЬНОЇ ДІЇ У ВОЄННО-ПОВОЄННОМУ РОЗВИТКУ ЕКОНОМІКИ УКРАЇНИ - ГЕЄЦЬ, Валерій (Економіка України, 2026)
Економічна соціалізація як форма соціальної дії у межах веберіанського підходу до її трактування розглядається як така, що може й визначати раціональність і ефективність економічної діяльності, й характеризуватися традиційністю. Якщо економічна соціалізація, будучи формою соціальної дії, має ознаки раціональності й ефективності економічної діяльності, то вона передбачає і розвиток економічного середовища, і компенсацію його ринкових збоїв. При цьому особистість діє на засадах ratio. За наявності ж характеристик традиційності, в економічній соціалізації домінують ті ознаки соціальної дії, які є результатом попередніх навичок і традицій. Оскільки для досягнення конструктивності в економічній діяльності важливим є рівень довіри між її суб’єктами, то особливої значущості набуває рівень довіри як безпосередньо між населенням України, так і довіри населення і громадських організацій до апарату управління, який реалізує функції держави. Показано, що в Україні в економічній соціалізації як формі соціальної дії домінують традиції на фоні низької довіри, що ще більше знижує результативність і без того досить повільної 30-річної трансформації економічної соціалізації у напрямі раціональності та ефективності економічної діяльності на засадах індивідуалізму. Доведено обмеженість можливості використання останнього як соціальної організації життєдіяльності, обґрунтовано доцільність раціонального конформізму, переважання якого в Україні може забезпечити єдність поглядів щодо майбутнього вступу країни в Європейський Союз. Своєю чергою, така єдність поглядів населення України є тією консолідуючою силою, яка сприятиме успішності в реалізації політики згуртованості.